 Kære bagmester, bestyrelse, styrelsesdirektør, kære gæster og sidst, men bestemt ikke mindst kære medarbejder og kære studerende. Velkommen til Aarhus Universitet, velkommen til Aarhus Festen 2022. Her herrsker altid en særlig stemning i tiden omkring Aarhus Festen. En stemning, der bedst kan udtryves i kort borgmå på universitetet, der er det forår i september. Hvis man har bevæget sig bare lidt rundt på stedet de seneste uger, så er man slet ikke tvivlet om, hvad det betyder. Det er på denne tid af året, hvor Aarhus Universitet er allersmuggest. Himmelen er septemberblå, i hvert fald og bagskyrende. Græsere er grønt, og de studerende fylder vores kampus med glæde, livsenergi og gå på mod. Og gå på mod, det har de. Ikke mindst i dag, hvor de trods at det er lidt lunefulde værre, og fejre vores årsdag udenfor i parken. Her i særlen er de flest deres en lidt ældre dato, så det kniver måske med at huske den følelse og forventning, som man har i kroppen på sådan en dag som en ny studerende. Men prøv nu lige at mærke rigtig godt efter. Helt derned mærke rigtig godt efter. Så popper det op. Det er studiestart, og det er ovenkøbe fredag. Alt sidder, og den glæde, den smitter. Det er bare sjovere at møde ind på arbejde i denne tid. I højt humør, fuld af forventning, på rar til at smage øjehammerne op og tage fat. Og deres bare sige, der er nok at tage fat på i øjeblikket. Hvis vi vender blikket ud i verden, så kan vi se skyrene trække sig sammen i højsonten. Krigen i Ukraine får indledet af et brutalt russisk autokrati, klimakrisen, inflation, stigende energibriser. Og så er vi måske lige kommet igennem en pandemi. Effekten af disse kriser, den mærker vi også her på campus. De stærkstigende elektricitetspriser, det er én ting, den mærker vi bestemt i høj grad. Men endnu være, hvis jeg fået års siden fra denne talerstol havde beregtet, at Aarhus Universitets skulle tage mod krisflykninger fra Europa, så havde de flest af jer nok rystet på hovedet. Men realiteten er, at lige nu har told forskere fra Ukraine, der er stavlig gang på universitetet på en bevilling fra Aarhus Universitets forskningsfondt. Vi er enorm glade for at kunne tilbyde dem i en arbejdsplads et fælleskab og trykke rammer. Men deres tilstedeværelse er en påmindelse til at sale om, at vores fri samfund, vores demokrati, er skrøblig i størrelser, de er under press. Vi må ikke tage dem forgive i. Forfatteren Michael Thiabon har en gang skrevet følgende. En værd af gullaler handler lige så meget om at ignorere ting, som den handler om lykke. Og hvis nogen skulle være aktiv, så er gullalerne sat på pause. Der er ikke råd til at ignorere de udfordringer, vi står over for. Men heldigvis, og nu kommer jeg til en lidt mere opløftende del, heldigvis så kan vi hjælpe med at håndtere disse problemer. Det er faktisk vores samfundsansvar som et universitet. Og på Aarhus Universitet, der skaber vi viden og vi deler viden. Og vi skaber løsninger til gavn for hele samfundet. Og det kan vi ene og alene gøre takket ved at vores dygtige og dedikerede videskabelige og tekniske administrative medarbejder samt vores fantastiske studerende. Universitetet består ikke af smukke bygninger, det er jo grund rammer. Nej, universitetet, det er jeg. En varm tak for jeres fornemme indsats i det forgangen over. Men uanset hvor dygtige og hårdt arbejde vi er, så er der en grund til at de store samfundsproblemer bliver kaldt Wicked Problems på Nydansk. De bliver ikke løst af en forskere eller en begavet dimitent. De bliver heller ikke løst af et fakultet. De bliver ikke løst af et enkelt universitet. Vi kommer kun de store problemer til livs ved at samarbejde på tværs erfagligheder og på tværs af institutioner og sektorer. Og vi er i gang. Tag for eksempel forskningsprojektet Start. Her arbejder samtlige 8. Danske universiteter sammen for at sikre den grønne omstilling af vores landbrugs- og fødevarssektor. Vi kunne jo godt have gjort som vi plejer at etablere en mindre projekt eller 2 med 2-3 partner, men så ville vi haft mindre viden at bygge på og vi ville have haft færre muskler til at løfte opgaven. Så jeg siger det lige igen. Hvis vi på universiteteren skal skrue endnu mere op for vores samfundspidt af, og det skal vi, så skal vi skrue op for samarbejde og finde løsninger i fællesskabet. Men der er behov for at gå videre end det, vi skal også udvide samarbejde til at omfatte professionshøjskolerne og erhvervsakademierne, og vi skal have det politiske system med. Lad mig blive mere konkret. Vores samfund står med i alvorlige rekryteringsproblemer, da han udbrede konsensus om, at vi kommer til at mangle faglærete. Fudstændig enig. Andre prognoser viser, at vi også kommer til at mangle ingenører, kandidater i sprogfag, alle former for IT-kandidater, pædagoger, lærer og sygpladsker. Og så undskylder jeg for, at langt fra alle de relevante fagligheder er nævnt. Hvis man lægger alle prognoserne sammen, så er det et dybe C-kund universitet traktorer og politiker, der ikke kommer til at være mangler på. Og det kan vi jo så lige fundere lidt over. Faktum er, at manglen på arbejdskraft kommer til at ramme bredt i samfundet, og ingen af institutionerne kommer til at uddane de militænder nok indenfor de mest efterspurette fagligheder. Det rejser spørgsmålet, hvorledes vi finder de bedste løsninger og balancer imellem de forskellige sektorer i middannelssystemet. Og en ting er helt sikkert. Vi finder dem ikke ved snubbstages politik. I har måske gætte hvad jeg hentyder til. Politikerne observerer, beslutter sig for at løse et helt reelt problem. Det sværer uden fuldt at erkende det dybe komplexitet. Næste skrid er en delanalyse, hvor man selvens går til for at i alt for selvendt inddrager institutionerne til strækligt. Og Tjubang har vi en glad minister og en række overføre, stående foran en af Kristians spors smukke dører med en flyvfærdig løsning. En løsning der helt for usiligt ikke løser problemet. Forslaget om en nyt optagesystem er ganske hvis det ikke vedtagede nu, men det kunne godt tegne til at blive godt eksempel på snubbtages politik. Et komplex problem som charakterer reger så mange med drivsel, det foreslås løsning med simple grebet, som for eksempel en maximumsgrænse for den adgangsgivende karakter. Den løsning er der ikke mange af os i sektoren, der har tiltro til velvirke. Derimod så er vi bekymret for, at det vil lede til en langt mere biokratisk optagelsesproces. Og vi har ikke brug for mere biokrati. Vi har brug for en langsigtig vision for de videregående uddannelser. Vi har brug for gennemtængde løsninger, der også bygger på den viden, som vi har i uddannelsessektoren. På Aarhus Investee sætter vi os skærne til bordet, sammen med ministeriet og vores kolleger fra de andre videregående uddannelsinstitutioner, for at finde de bedste løsninger for helheden, tegne en vision for fremtiden, ja, og leve op til vores samfundsansvar. Jeg forestiller mig et dejligt stort bord med masser af ministeriet's allerbedste kaffe. Et bord med plads også til hellige kører, både vores egne og andres gode løsninger inde bære, at man lytter til hinanden, at alle bidrage og ingen fra alle deres ønsker opfyldt. Og så opfordrer jeg til, at der vi bor og rundt vil være fokus på dem, som det hele det drejer som, vores fremtid, de studerende. Som jeg har sagt før, så er unge mennesker ikke samfundssoldater, der kan beordres hen i det hjørnet, der passer bedst med den hastigt skiftende politiske dagshorden. Vi skal inspirere vores unge i stedet for at begrænse dem. Aarhus Universitet står klar og rækker hænderne ud til samarbejde. Apropos samarbejde, så vil jeg afslutningsvis belønne lejligheden til at udtrykke en stor og varm tak til vores bestyrelse. Det har også i ordet været en meget stor fornøjelse at samarbejde med jer. Vi sætter sig delt stor pris på jeres bidrag, og vi er aldrig tvivl om jeres helt hjertet opbakning. En særlig tak skal gives til dig, Konny Hedegård. Det er din sidste årsfest som formand for Aarhus Universitets bestyrelse efter fem år på posten. Du har om nogen stået for samarbejdet og gode løsninger, både som formand for vores bestyrelse, men også som formand for universiteternes bestyrelsesformand. Men du har også gjort dit for at samle sektoren. Du har været en meget synlig formand på den helt rigtige og gode måde, og du har bestandet et bakket op om vores aktiviteter. Du er en forbindelig leder, og det siger jeg ikke bare som rektor, men også som fysiker. Og i fysikens verden lader en leder energien strømme videre til sine kontaktpunkter, og det må man sandelig sige, at du gør. På vejen af Helo Universitet, men også personligt, er en meget stor og hjertelig tak for din fornemme indsats. Selvom du fortræder den 1. december, så håber jeg, vi fortsat vil lyde godt af din viden og din store ekspertise, og vi lover til gengæld, at vi ikke læner os tilbage. Tvær det måde, skønt vi nu under de 54 år, så Aarhus Universitet lige så spredt levende som de unge mennesker ude i parken. Dem der skal føres ind i fremtiden, det er september, men på universitetet, der er det foråret velkommen til Aarhus fæsten 2022.