 אריה בעל גוף סיפור מאית חיים נחמן ביאליק זו הקלטה של לבריווקס, כל ההקלטות של לבריווקס נמצאות במרחב הציבורי למדענו סוף, או על מנת להתנדב, אנא בקרו בליבריווקס.org וכלת על ידי, אומרי לרנאו, מבסר את ציון פרק א' בבוקר בבוקר, כשהחמה מתפתפת בחלום קופץ אריה צפיר בעל הגוף פתאום ממיטתו בחוטונתו ובתחתוניו הלבנים והולך מיד אל האורבה שבחצרו לבקר את סוסו האדמוני דרך חצר המלאה מערכות קרשים תילי תילים של קורות וציבורי עיצים וכל מעשה יער שבהם יסכו של אריה הוא הולך אורבה אל האורבה, פותחה ונכנס בה באורבה, מימיל הכניסה חבוי בצל על משטח חציר וטבן מעורבים בזהבל עומד בלי נועה כגוף מת וקרוש סוס אדמוני שעד מימותו נבלט בשחור הצל קשור באפשר אל עבוסו או זנב הקטנות מושפלות והוא נראה כמתנמנם או חמאמיק מחשבה ממה לראשו תלויה בעביר גופת אורב שחור שנדון בחנק ונתלה בחבל דק בשמי קורה לשמירה מפני המזיקים המענים ומייגעים את הסוסים בלילות או קולעים להם קליעות ומחלפות בסער רעמתם ארגי בילסוס מניח את כפוח הזקה והאהבה על אורפו מניח ואומר עמוד אדמוני הסוס מזדה זהה ונירתה לאחוריו אוזנב מזדקפות וריסי עיניו מרפרפין עולם אריה גוער בו בן זיפה של חיבה למור עמוד נבל אל תראה כי איתך אני אחריכן אוכז שינית ברעמת הסוס מתפך על קריסו המלאה מביטל האהבוס לראות עם נאיכה למספו ונהנה הנאה מרובה תאות בית נסוס שנתמלאה ונתאגלה בין לילה לאחר שתעבור ידו על כל לברי הסוס על צלותיו, על שידרתו וגם על זנבו הרי הוא מתיר את האפשר מן האהבוס מוריד את הדלי מן היתד התקועה בקיר ומנהיג את הסוס אל הבאר שבחצרו להשקוטו ועוד הסוס שוטה מן הדלי המוטה ביד עריה עומד זה ושורק בספתיו בכל הנימה דקה כדי שישתה לטעבון מי שיורה הסוס הוא רוחץ את פנה ואת ידיו נטילה של שחרית מפני שכך הוא מקובל שהשיירים האלה יפים לגוף והתותו את בלוריתו אל תחת צילון הצוננים נחשפות על משמן אורפו שתי טבעות אדם דמות עקבות קרני אומן אריה נוהג להקיס דם בכל ערב ראש חודש לפי שזה מתהר לפי דבריו את הדמים מזוהמתם והרי הוא יפה למכוש הראש והגוף המוצק בהיחסון בעל גידי ברזל ויצורי נחושה ובאלפנים מלאים והדומים שאף על פי שהגיע על חמישים עודינו כבין שלושים לכוח ישוב רטוב ומצונן ביצעדים מאוששים הוא וסוסו אימו אל האהובה ועל כל פסיעה ופסיעה ננערות ומזדעזעות לסתותיו המלאות והבריות כהשיבו הסוס לי מקומו ית אריה אל הרפת לראות אם כבר יצאה פרטו לראות באחור כצד העדרים יסור אל דיר האיצים לראות אם לא נפרץ בלילה על ידי אחד משכנב הרבים שכולם חשודים בעיניו על גניבת היצים ובדרך הילוחו יעביר עיניו על כל מערכות הקרשים ולגדר החצה לראות אם קיימים בהווייתה מסימנים שהיה נוהג לתת בהם ערב לפני לכתול אישון שום, משום, חשש גניבה והרק אחרי שתנו החדתו מכל לביקור את הזאת הוא שבל ביתו להעיר את חן האישתו ואת שלושת בנב ולהתלבש כל צורכו מלובש בגדים שחורים האסויים ערים גס וחזק קרשר ההב יוצא ער ימיקץ רגעים מתביתו שינית הולך ופותח את שערי חצרו המוגפים אל פני הרחוב השוקט להשקוע עוד בשינה מתכב לפתיחה הוא לא אז בלעז איזה לחש המקובל בידור שפרושו ומסוחר ממוחר מכוני יסור הינה ובשעת מעשה הוא מרמז בידו אל המישור שבחצרו כך קוראים סוחרי האץ לקרפיפות ולחצרות המוגפים למעשה יער ועצי בניין ובליבור הוא מחוון הנה הנה כלומר אליי אל אריה צפיר העולם אבי שבשמיים אחרי כן פונה אריה קוב החוב הנהנה כל שער החצרות והמישורים הודם זגורים והוא יקדים את כולם שריקת שערי חצרו הייתה הראשונה להפריע דומיית הרחוב לפי שכולם הם יהודים כבידים מפונקים כביכול או פשוט עציילים או הווים לנום איןו אצל ברוך השם בכל המשקיב יוצא זהב ומוצא יומו הבריות אבל למה זה יאחרו הבנים מצאת אל המישור אריה שב וועד חלון חדר משקב בנב דופק עליו וחוזקה וקורא שפיל זלינג מושה עוד לא התלבשתם הנה נהניה לכם כלבים מהרוצו ורק הכי כן ישוב אריה אם אין היום יום השוק אל ביתו לשתות תאי למלכה הזאת כלומר למ�לכת שתיי לא קרב אריה כי אם אחרי התפשתו את כפותותו ואחרי הפשילו את בתי זרועותיו של קוטונתו או אז ישוב אל השולחן וקרה מנה הגישי המיכם מיכם נפוח וחרסטן רותח ומהביל יוא עומד על השולחן סמוך אצל אריה וזה משתקע בשתיאתו באיון, בכל עובד ראש ובכבנה כל גמי אה וגמייה עושה ראשם ניכר בקוס וכך הוא גומייה ומערי קוס אחר קוס אינו זז משם עד שהוא מזיה הייתה וייתם ומי שהזיה הוא לובש כפותתו ועומד להצפלל ומפני שאריה בן אדם פשוט לכן אינו עושה פלולי ממכונו ותפילתו תפילה קצרה קריכה, נשיקה, ריקיקה חנה, שימי לכם מי שיווצא המעשה ובפת שחרית הרסויית תערובת חתיכות צנון ובצלים ושבאחילתם משתתפים כל פירקי פניו של אריה כתחנה העובדת בכל גלגליה דעתו אמית ישבת עליו והוא מרגיש צורך בעצמו לצאת אל שער חצרו לגהק מתוך הצנון ולפהק בתיילות, בחברת ההגלונים המצויים אצל משורו ושכבר התחילו מתעספים שם סוף ברק א' בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק אריה בעל גוף סיפור מעט חיים נחמן ביאליק זו הקלטה של ליבריווקס כל ההקלטות של ליבריווקס נמצאות במרחב הציבורי וקלט על ידי אומו לרנאו מבסר הציון פרק ב' הגוף החסון בהמוצה כזה כשיצא לעמוד על פתח שע רחצר לפני הרחוב נדמה מרחוק באוצמתו ובמילוא בגזרתו החטובה חטיבה אחת ואבן שלמה בלי משקע ובליטה ועצמות משופות כעלון זה שאפילו באות כל ארוחות שבעולם ונושבות בו אין מזיזות אותו ממקומו שבת אנשים וניגאי בני אדם לא ידעה הגביה הזאת מעולם לא הוקטה במחאוב ומחלה לא עברת גם המגפה שחרה זה פעמיים את הרחוב ותשת קציר רר אך לא על עלון זה יעלה קורת דומה שגם המלאך המשחית נירתה לאחוריו מתני בסר ואדם שכמותו ופוסי החלב כמו שנירתאים מאימתו אלה מתגרי הרחוב שאין לבם גסבו באוברם בתוך דלד אמותיו אפלפי שהוא בעצמו לא השתמש בחוכו לרעה אלא לשם לגלוג ושעשויים בעלמה כשנתגלגל הדבר לידי חך וער לידה זאת ויחשביה לנפשו לצדקה הרגשה שיש במעין ביטחון, בחוכו ובאוצם ידו הרגיש תמיד בראותו את אימתו מוטלת על הבריות ותהילת גבורתו מלאה כלפי בעצמו ידע ששיעור כוכו הולך ומתגזם בפיהם והם מפליגים בשבחור יותר מדי בספרם גוזמאות ושמועות על הגבורות ועל הנפלאות שלא עשה מעולם ושעינן אלא יונים שהפריח אריה בכבודו ועצמו להתמיה את הבריות מעין רגש כזה והם בנוגע לאושרו המופרז ומגוזם גם הוא בין הבריות באתיו של אריה עצמו עולם אף אם נתיל ספק בדברי המפליגים על קורכינו נודע שהאריה באמת בעל גוף הוא לא רק הפשוטו אלא גם כמדרשו איש שמצבו איתן ועומד החן על הקרקה בעל נחסים ונחלות וגם צרורות כסף מזומנים חבושים וצרורים בחיסור ובערגזו עיקר עסקיו של אריה הם משור העצים שבחצרו וריבית גדולה מהלבאות קטנות וישנות שהלווה על הקצפים עניים שבאו ממרחקים להיעחז במגרשי העיר בחסדי אריה עומנם בידם לעמוד על הקרקה אלא שנשתעבדו לו במעשה ידיהם ובממונם ויהיו הם לא למס עובד והוא להם שותף בכל מעשה ידיהם עד היום הזה אחת בשבוע יוצא אריה באגלתו הרטומה להדמוני לסובב את פרוואר הקצפים את מקשרותיו ולאותיו סובב וגובה מדעת ושלום מדעת את המיסים ממשועבדיו בגידולי קרקה כגון פול, קישואים ודלועין ושאריהקות או בדברים שיש בהם רוח חיים כגון טרנגולים אבזים ואגל בניומו וגם מדברים מן החיים כמו ביצים ולחלב לא יניח ידו דרך אגב מתלקטת על יד ומצטרפת לחשבון גם פרוטה מזומנת והכול על חשבון הריבית של ההלוואות הישנות והקדמוניות הזכופות עליהם רעיקם יצא אריה באגלתו ומלא כאשר תוכל קיס מכל טוב הסלובבודה הקצפית וזמרת אדמטה זהו עיקר עסקו אבל עיקר לחושו אינו אלא בנכסי קרקה ובצרורות כסף צרורות היא המילתו החביבה של אריה השגורה על השונות תמיד אם אין כאן סרורות היה אומר אריה ותופע חלקיס מכנסיו הממולה ובולט להודיחה פירושה של טבע הזו אם אין כאן סרורות אין כאן חלום ואם סרורות כאן הכל כאן ראשית הכל ואחרית הם הצרורות והצרורות מחממים דווקא כשהם מונחים בכיס סמוך לבסר חלקן לא הסתכל למ? להפקיד צרורותיו בבית עוצר או לתתם בשטרות וניהרות עושה פרי הוא אינו מאמין בהם כמו שאינו מאמין ביתר ההמצאות והחידושים של האת החדשה כהטלגרף למשל אפלפי שלא נמנה מלהשתמש בהם משעת הצורך שטרי מניות בתי עוצר חלק ובילק כל המי שסללו אינן אלא מיני ארמומיות וכנונייה של אותם מיני בריאות נעות הרכה פרחה ומפריחי יונים שאין להם בעולם אלא פיפופה הרי הים הוליך ומביא בידו באוויר להודיחה פירושו של פיפופה היום הם כאן הוא מחר ברקוצק על היריד ומזמרים שיר השירים קצר הלכה פרוטט נחושת במחיר כל ניערותיהם לצור על פיצלוחית הם יפים, התפו אבל מזומנים זה עניין אחר לגמרי מטעם זה מחשש כנונייה וארמומית משך אריה את ידו מכל עסק סבוך מעד הנוסד על השרות ועומד הדעת שאינם לפי מוכר אריה אוהב רווח של ממש שהוא בעין ומיד חבר כשתציע לפניו יריד בשמיים ואור ופרח לא אריה לא איש ויתפתה במקרקעים יש לו אותו עקר פיפה גדול המוקף לדירה ולסחורה ששם ביתו הנשקף לריכון מתמורות, רפתים ואורוות השקועים ונצורים בין ציבורי קורות ומערכות קרשים גבוהים קלולים ומתוללים זה על גם זה בלי סדר מלבד זה יש לו באחד משוקי העיר עוד בית אבנים גדול שנפל בחלקו מניחסי אדון אחד שנמכרו בפומבי על ידי נושב הרבים אשר גם אריה היה בכללם גן גדול אחד במגרש העיר שגם אותו לקח בחובו מעט אחד הקצפים שיקור מפורסם שהיה אריה עומד לו בשעת דחקו והלווא הוא שך ידוע בריבית שאינה קצוצה מלבד, קרקאות, פנויות, אדמת שוממה שבאו לראשותו על ידי שיעבוד מעיקרים שונים במגרש העיר ומי שנכנסו לרשותו נקרא להם שמיטה ושבת שבתון לנוח תחת הנעצוצים והנעה הלולים שעלו בהם למרמס שור וסוס הוא שנצרף לזה המקשאות והמדלאות ומיני הירקות של הסלובודה שמכל גדוליהם נותל אריה חלק כשותיו גמור על חשבון הרבית ארי כל זה נותן ראשות לאריה להיקרה בעל גוף שכך קוראים במדינה זו לאדם גס העולה לגדולה והוא עומד בגסותו ובנבלותו סוף פרק בית בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק אריה בעל גוף סיפור מעט חיים נחמן ביאליק זו הקלטה של ליביבוקס כל ההקלטות של ליביבוקס נמצאות במלחב הציבוי הוא קלט על ידי אומוי לרנאו מבסר ציון ספיר קוראים לו לא ששם משפחתו כך כי אם מתנש באיר נון היא אפשר להיות שרוי בלא חינוי ושם לבי וכשאדם בא לגור בתוכה מיד מתקינים לו כינוי מאין קלונו או קלון ביתבים והכינוי הזה מלפפו וקשור בו עד סוף כל הדורות ואם בערים אחרות אין מקפידים בשמות ושואלים את כינוייהם מכל מעשה בראשית ויצורי הטבע הנה, בעיר נון לוקחים רוב כינוייהם דווקא אלתר שפיפון רובן הירש ברדלס אקיבה בטולה שלום ברבו הודי ומובן מאליו שלכל כינוי טעמו המיוחד כפי שיצאו ודקו מצאו מניחי השמות איזה גנאי בתכונתו או בהסכם משפחתו של המכונה אריה צפיר מפני שעביב עליו השלום עם הארץ זקן מן המוכסינים הזכנים שבדור החולף היה מחזיק כל ימיו צפיר הכהל בחחירה מעט האדון וכל בעלי האיזים הוא זקקו לו והסיגו את חבצה ממנו בסחר קבוע כינויו זה הנחיל העב לכל יוצאי חלצב ומשפחת הצפירים לא נשתקח עד היום הזה ואחד מבחירי בניה אריה צפיר מכל נחסיו שהיו לו לאריה חיבה יותר נודעת ממנו לבית האבנים מלאגן שבמגע שעיר הנזכרים למעלה הנה ניורד על נחסי או הנה ניורד לסייר את החוזתי היה עונה אריה למי שפגע בו בשוק כשהוא נסו בעגלתו הקטנה הרקטומה להעדמוני והישאלו הוא כמן הג היהודים מעין ולען רבריה לדברי אריה יחידו הגן במינו ואין דומה לו בשטחו שהוא מהלך יום תמים בעילנותיו במירובים ובפירותיו המשובחים והמשונים בתעמם ובריכם משער כל הפירות שבעולם והוא הגן מביא לו בפיריו חמשת אלפים כסף שנה שנה הראיתה את הסתבניות שבהחוזתי היה משתבח אריה בפירות גנור היא שוטה לא ראיתה אם כן לא ראיתה תפוחי סתבמי המחה כסבור אתה תפוחים סתם תפוחים כשר כל התפוחים שבעולם ולא ולא שוטה שבעולם תפוחים כתפוחי אין גם בגנור של שר הפלך הראיתה הדלועים הוא, הוא, שיעור גודלם של תפוחי כל תפוח כדלעת המצרית והרי הם נראים רחוק שוטה שבעולם כדלועים הללו התלויות בעילן ומציצות מבין העלים בואו וערעקת טיפש ועל תומר שאריה שיקר לך ובדברו היה מושך אחריו את המפקפק בדבר אל ביתו והיראה הוא שני תפוחים גדולים וגסים מאוד המצוינים באמת במינם והוא הולך ומונה שבחם ומפליג בתעמם במראיתם וברי חם ואף על פי שמקס ימים נתפרסם פתאום ששני התפוחים האלה לא בהשפתו של אריה גדלו כי אם הוא לא מגן האדום למפדריצקי שיש לו לאריה מלווה בידו בכל זאת לא היפיל הפרסום הזאת או פניו של אריה פעם בפעם היה מוליך קטני האמונה אל שני התפוחים לקבוע מסמרות בדבריו ולאוכיח בעליל מה גדלו תפוחי אריה זאת אומר שאריה שיקר לך שני התפוחים האלה היו מונחים ומתגלגלים בערון עד שהרכיבו ונתאפשו ולא היה אדם יכול לעמוד מפני ריחם ובערב שבת אחד קפץ על התפוחים רוגזה של חנה אשת אריה אישה קרסטנית ומפותמה בנהה וחותמה ואינה מצהיבין תמיד מהאהבתה לטיפה אמרה אוכדי שלא להרגיז עליה התבעלה בפוגעה וחבוד תפוחיו אמרה אליו בלשון זהירות כנמלכת בו מה דתך אריה כמדומני אישה תפוחים נתכל כלום מעט והם מתחילים, מסריכים צר לי עליהם אריה אריה, למה אתה שותק הם מסליחים אם כן עשי אותם צימס אנה אותה אריה קצרות המדחנה ואסתה אותם צימס והתפוחים אין עמוד גם כוכבו שרוע שני רשי מעלותיו שהוא משתבח בהם השתדל אריה להפליגם ולהגזימה בפני הבריות פדוטות ובסיפורי מעשיות שכולם עלו לסגנון אחד מעין זה פעם אחת פרצו אל אורוותו בלילה שלושה גלבים שנתנו איניהם בהדמוני שלו ויונרו לקנותו במשיכה והוא אריה יצא ברגע הוא דרך נס או לצורקו החוצה אין עליו בלתי עם תחתו נב לחוטון טוב לבדם והשמע והיר וההתגנב בלת והיהרוב להם והיה לך תוף שניים כאחת בבלור איתם והיה קודקוד אל קודקוד והתשלישי יפיל ארצה בלעיתה קלה והיה עשרה והיה נכם בגלתו והיה לכם אל בית הבקידות או מעין מה עשה זה מה עשה בחמישה קצפים שקראו עליו למעלומות ויחתוף את האחת ברגליו והיה ניפה הוא צנופה כהנף מתה ויחבות בו את הנישרים עד כל אותם סיפוריו על הדודות או שור היו פותחים בגרף או בגנרל שלווה ממנו חמשת אלפים או עשרת אלפים כסף ופעמים היה קורך אריה את כוכו ביחד פותח בגרף שלווה ולא שלם ומסיים במעשה שיהיה פעם אחת בא אל בית הגרף לתבוע את הצרורות ואיש אין בביתו זולתי הגרף לבדו וההתפסה הוא אריה בגרגירותיו ויום ארלון אם תשיב לי את כספי מותיו ואם לא פה תהיה קבורתך סיפורים כאלה ואחאלה היה מספר אריה במושב משרתי המשורים ובמעמד האגלונים הצובעים הם והגלותיהם המדולדלות וסוסיהם הצרועים בירחוב העצים להולך ולהביס זכורת עץ לכל דורש והם מצויים אצל אריה לשמוע הציחותיו החביבות עליהם ואם אחרי כל סיפוריו ועידות פיו עדיין נמצא איזה מפקפק הוציא אריה את פתפוקו מליבור במופת חותך פסק את שתי עץ באותר הבוהן והעץ בה כמלכחיים והיוחז במפרק את המפקפק והיפר פראו והייני דהו כהנד הקנה הנה והנה מנער ואומר אתה עננינה פרעוש בדנוש של פרעוש מיידיר על הכל אתה או אני רבר'יה מודיע נהר בעל כוחו מפרכס לצאת מן הצבט המייקה מאוד מי הגיבור על הכל מי חזק על הכל שונה אריה בלחוץ את צבר המודיע במקצת המפרפר בידו כדאג ופניו מתמלאים דם רבר'יה רבר'יה נועק כמסופק בכל רצוץ מאוצמת הכאב אם כן ברח לך כלב למהורתך ועל תחרצת לשולחה במקום גדולים היה מסיים אריה תוך אחתו והירף ממנו ואתה למה תיסוג אחור פה נער ישנית לאגלון אחר הנסוג אחורנית גשן האלה והמושחבני על תירש אותה שבעולם אין דבר רק אני חכה על ציפורניה אחרת ובשנייה אני ממעככה כזה ואתה מומנת נער יהורה בעליל אופן מתתו של פרעוש מעוך הנדון בריסוק עברים מה שהביא את כל האגלונים והמשרטים לידי זכוק מובן מאליו שכל זה לא נעשה אלה מתובלר ולשם בדיחות בלבד גם האגלון וגם אריה לא נתכונו אלה להנעת כל החבורה למפקפקים בראשרו ענה אריה קצרות עמד וחשפת הגוושושית שבכיס מכנסה תופע חליה ואומר הרי צרורות ומיד נסתתמו פיותיהם שפיחת מאיים ריסוק עברים מליקת הראש רציצת גולגולת וריתוש הבטן את תבלין שסיכותיו של אריה ממולכות ומתובלות בהם כאילו היה דורש בחוכמת הניתוח אוכש בא ריב אגלונים לפניו דבר המצוי עשר פעמים ביום יעץ לאחד לשפוך בני מאב של השני ולשני למלוק את ראשו הצרוע של הראשון או להקור את גרוגרטו הנבזר והכל על מקומו יבוא בשלום ובשביל זה קיבטו הוא האגלונים וייסימו הוא לדיין ולשופט קבוע להוכיח ביניהם בכל קטתותיהם המרומות סוף פרגימל בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים לחמם ביאליק זו הקלטה של ליביבוקס כל ההקלטות של ליביבוקס נמצאות במרחב הציבורי הוא קלט על ידי אומרי לרנאו מבסר הציון פרק דלד האמת ניתנה להיאמר שכל זה לא דיבר אריה אלא לתפער את המליצה ובאמת לא היה בהול להשתמש להשתמש לא היה בהול להשתמש בחוכו אם מפני שכבר שקעה רטיחת דמו של בחרותו ואם מפני שהוא בין חמישים ואין זה לפי חבודו על כל פנים מעטים הם שזכו לראותו מקה שופך בני מהן ומרתש קריסותיהן של בריות המלאכה הזאת על ידי בנב בבחרותו אמנם התלמד והתאמן אריה בכל המלאכות הללו בקרב הסלובודה הקצפית עוד מילדותו נצנצו בו ציצים ופרחים שאינם תפערת לילד יהודי הוא היה תינוק בורח מן החדר ילד ארל ומתומטה מוח המסיר אוזנור משמוע חומש נער שובה בופריץ הבועט ברבותר ובחור שיצא לתרבות רעה אל פרבר הקצפים להתחבר אל זעטותיהם ולהיות כאחד מהם עוד מניעוריו לקחו בני הקצפים את ליבור בצוויונם ובקומתם פניהם ובאוטק צברם וגם תלבושתם והליכותיהם מצוחן בעינם ואין צריך לומר בלוריותיהם המגודלות וחובעיהם החבושים עליהם ומוטים מעט הצידה האם כל אלה מעשה בני חייל ומאז נתן דעתו על זה השתדל להתדמות אליהם בכל מן הגיהם גידל בלורית והיתה קובעו כמותם עמד כמותם עמידה מאוששת וקלה כאחת פיצח זרעונים בהיסח הדעת וחילח הריד כמותם שרק כמותם שריקה חרישית בין השיניים בהרעידו בשעת מעשה אחת מרגליו וגם התקין לעצמו צער מלמעלה ומתרחב מלמטה כתבנית מעילי בעלי הקצפים ומאז נתקבל לעזרח נכבד בין בני החייל והייתרב בכל מעשה נערותם ויילך בדרכיהם ובמן הגיהם וליבור גס בהם בלילות לנ אםיהם באחור על יד הסוסים הרואים שום התעמד ברחיבה מהירה על גבי הסוסים והתחנך בשפיכת בני מאיים סוף דבר אריה גדל בהיסע אישה את חנה שלו והוא עודן ומתהלכת הקצפים שגדייהם נעשו תיישים הוא ידע את אורחם ורובעם מוצאיהם ומובעיהם עסקים עסקי אופל בצלמבת אז יחלו מסעות בלילות הולכה והוואה של סוסים שרוקים יוצאים ברודים באים אבל כל זה היה בשכבר הימים ומעט שהגיע על ילצרורות ויולד בנים ובנות לשתתק ועם שוך ידו מכל זה לכל מהסי נערותו לא נותרו בו כי עם זיכרונות העבר שהוא בונה עליהם קרחים גדולים של בדיות וגוזמאות ואהבה מפשט את הפלטונית לעניין הסוסים ולכל הנוגע לזה לסוחרי סוסים ולמגדיהם להגלונים ולצוענים ולשיחות על דבר סוסים עשר פעמים בשבוע היה מחליף אריה סוסו שלא פסק מאובטו בסוס אחר היום שרוק ברוד ומחר ברוד באמוץ וכן ההלה בכל זה לא לשם רווח ושחר כי היא מפני חיבת סוסים לשם טיפול ועסק סתם בעניין החביב עליהם ולם כל זה אינו אל הסריד ונותר מימא הנאורים ואת כל השאר כבר מסר לבנה שגם הם נעשו את ישים אריה הגיע לצבורות כסבורים אתם על ידי אותם העסקים ההפלים להעברת הסוסים ומסעי הללות מימים ראשונים תאיתם אריה נתאשר על ידי תקיעת קף של הצדיק מקוף וישתו היא שגרמה לזה היא נבעשה פתאום בעיניו ויומר לגרשה אחרי שגלגילה אימו בשלום כחמש עשרה אבל היא מענה להתגרש והלכה ותבעתו לפני הרבי והרבי מפני השלום הבטיחת אריה להניח ברכה אל תוך ביתו אבל אריה שבין אדם פשוט הוא נכנס לתוך דבריו ושאל שלא כהוגם הרבי במהדה כי עבוד דברך הרבי הייתקה לי הרבי כפו על זה והרבי שימו ושומו נענה לו ותקה לו כף כך משיחים אטמימים שבתושבי רחוב העיצים ואריה החרד על מזלו שלא יורה ושלא תשלות בו איינרה חסך את עצמו מלהחריז על זה בגלוי שם ההגרום ביתוי ספתיו ויורה כוח פקיעת הכף אבל בליבור נהנה מאוד על הגדה זו המתפשטת בין הבריות שאין רובם צרבו ומען ידעו לצוראים שיש לו לאריה על מילי שעם ותתפקה מראה רתם וכדי לעשות חיזוק להמונה זו התחכם אריה לרמז עליה לפרקים ובשעה שהודיע גלוי שלא עשה כל החיל והאושר הזה אלא בעשרת סבאותר הסמיך תכף וגמר ובזכות הרבי לא כן חנה אשתו שעל ידה נתגלגילת תקיעת הכף ונתחבבה על ידי זה על בעלה היא הזכירה את הזכות הזאת עשר פעמים ביום הופעם בפעם נסעה עיני הסגלגלות והעדומות למרום שפשפה ידעה בקוטל ואמרה השם התברחת חילה והכרכן הרבי סוף פרק דלד בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק אריה בעל גוף סיפור מעט חיים נחמן ביאליק פרק הי זו הקלטה של ליבלבוקס כל ההקלטות של ליבלבוקס נמצאות במרחב הציבורי הוא קלט על ידי אומוי לרנאו מבסר את ציון משה הגיע אריה לצרורות לא זכה דעתו עליו ולא רדף אחרי קבוד גבירים וחשיבות של יהודים יפים ויהיה אריה כשהיה אותה החברה אותה נשיחות ודברי הנבלה ואותם המנגים בבית ובשוק כיל שעבר אלא שלבשות צורה נעותה לפי שנותיו הוא היה אריה בן החייל חניחה סלובודה אבל בן חייל זכם צדרי ביתו מאכל שולחנו וערך בגדיו לא נשתנו שינוי ניכר לא קרותם החשובים שכספם קונה להם יותר המעלות וההשלמות ומכיוון שהם מתעשרים הם נעשים פתאום מאודנים לומדים, חכמים מנגנים וטובי טעם ואפילו כף רגלם מתכתנת פתאום והיא מונאלת ברווחה בנהל קטנה וקלה תחת שלא נדחקה לפנים במנבלותם אלא בקושי ובדוחת גדול בנהל גדולה וגסה אריה לא מצא בנפשו לא קישרון ורצון ולא צורך ויכולת לצאת ממחיצת גסותו אל עבר היהודים היפים ובכן התבצר במחיצתו והסתפק בשם בעל גוף השם הזה ממלא כל צורכי תאוות הקבוד שלו והוא מבטר בלב שלם כביר שיש במשמעו חשיבות וסלסול ולו את פי פשאלו כי אתה בחר בשם בעל צרורות המציין בדיוק גמור את המושג שהוא רוצה בו אריה בעל הצרורות כמה נעלו שם זה די לא שכל אותם המצוראים יודעים מופסתו מונחים צרורות הרבה בכל השאר היוול הוולים וממלא אין אריה מוצאת עצמו מחויו לנהוג סלסול והידור ולדגדק בשער המעשיות והנימוסים שהיהודים היפים נזכרים בהם אלא את כל אלה ומניח להם להיהודים היפים כבר בהם בבית המדרש והוא מוכל על זה מחילה גמורה ראשית מפני שכל זה עולה בדמים החשיבות והכבוד התלויים בשם גביר אינם נקנים בחינם והשנית כל אלה המעשיות קשות לתיוו ונותלו טעם חיים הוא אינו רוצה לתת צברו השמן בעול כבד כזה ומכיוון שנתייאש אריה מלצאת מתחומו ולהתרומם למדרגת בני עליה עמד וסתם מסתמה רבה את כל מה שתבוע עליו חותם של עידון ופינוק הצילות והרוחניות לא רק לא פניו של המורצדק הדק והמצונה או צלוחיותיו כך קורה אריה לפעות מסולסלות כאין שפופרות חלולות של השוחד ובודק המפותם או איניו התרוטות של שליח הציבור בעלבכי העיר וחמתו עד להשחית כי אם גם כל מיני בריות חשובות ויהודים יפים הוא סלועי נפשו ואויביו הטבעיים מפני שאינם כמותו והוא, עריה, אינו מצטער ואינו חושש כלל וכלל לבוז הגאיונים וללג הגבירים הם, אינם עושים כן אללה מכינתם באושרו שאושרו הוא אושר גמור וקיים לעד השירות של קבע נחלעות וקרקעות ואושרם הם חושר מדומה ואוב הפרח פיפופה כיל עומת שבא כן ילך בסיכותיו את ההגלונים לא הניח שום בעל בית הגון ושאינו הגון שלא העבירו תחת שבת פיו ושלא מצא עבונו ללג לגבו בגלותו ולכל אחד קינה שם מעין חולשתו ומום שבו ביחוד חשף את אומנותו זאת כשהגיע לשם איש שהיה לו בזמן מן הזמנים תסק וממון אימו רב אהרון שור עבר הוא מה שעשור לדבר חיים הירש לבייתן קולבו יעקוב ניסן קר קשתה עלוקה ומניח ארבעה זוגות פילים בריש תרנגול שטוף באותו דבר איצי קורכבן גנב וערום כממזר כך היה מוני אריה שבחם של כל היהודים היפים שבשכונתו הוא לשבחון אגיד שבינה קטרה ותביעת עין ניתנה בו לתפוס פגימד דקה שבאנצ'י חרמו ולעשותה שיחה נעה מתובלת במשלי הדיותות ובניבול פי להתענו גם של המשרטים והאגלונים השוטים בצמאי דבריו והמשתדלים לשרבבת לשונור בשאלותיהם ומדעתך רבריה בנוגע לרברוך ברדלס שואל לגלון אחד זריזו ממולך שליבו גס בבלגוף רברוך ברבריס משנה אריה לגנאי ומעריך בניגולשט מה רברוך ברברבריס ותכף הוא מוסיף בנחת ברברוך ברדלס אל תדגרו רבותי הוא יהודי יפה באמת הוא אינו גנב פשוט כי אם גנב מתוך בוחלטריה אם לא תדעו לכם הנני וסיפרתי עלות הזכרו את היר שהיה לי עימו בשותפות את הצרורות לקניה ולאייבוד נתת יעני וכיוון שהגענו לחלוקת הרווח והנה אני רואה ביום החמישים חשיכה הגלה עומדת לפני ביתי ורד ברוך יורד מעליה כסבור הייתי הוא מוליך את הצרורות ואומר בליבי בו ברוך אדוניים והנה אני רואה רד ברוך פורק מעלה הגלה לא צרורות כי עם פינקסאות פיקס אחד שניים עכשיו חמישה עשר חתיכות כולם עבים אוכביידים כך חזירים רד ברוך שואל אני לאנתן עושה את זאת הלמה לך אני נושא את אבו חלטריה טוב מאוד שאל לך את אבו חלטריה אבו חלטריה מונחת על השולחן ועדיין העיקר ואכן הם הצרורות שואל אני כאן מורר רד ברוך בעצבה על העבא שבפינקסאות אני פותחו ומפשפש בו ועדיין אין לי רואה אין לי רואה רד ברוך אין לי רואה עיין שם עונר רד ברוך ומהפך את הדף אני מעיין שם ואין לי רואה חלום אין שם כי עם תיבות מרובאות וסרטוטין עם נקודות של זבובים אין כאן חלום רד ברוך אומר אני עיין פה עונר רד ברוך ומהפך דפים אחדים לאחור אבו עירה מה מונח שם בתוך התיבות המרובאות חנה אני מרכיב את המשקפיים על חוטמי ואומר לרד ברוך קרה ורד ברוך לוקח וקורה שחת שבעה עשר רובלים ושלושים ושבעה קופקות ומחצית הקופקה טוב הוא לעלן מקטיב שיבוא לתשואל שלושים ושבעה ושבעה עשר קופקות הוא רביעית הקופקה טוב מאוד הלאה סוס בכך בכך אגלה בכך בכך וכן להלן סוס שחת שחת סוס עד גמירה זאת הייתה בוחלטריה וצרורות חודי נעמד היום הזה מרב מנדל לא אתן פיל החתו רב מנדל מעריך בבית המדרש את התפילה ולועס חוק וכשהוא מוציא כל עברה בשעת לימודו כולו יוצא מטורס גנוע צהוב ודומה כאילו פרטי האדומה נועה כלום יודעת מה הוא חוק ברילי שואל פתאום אר ידח אגם את ההגלון הסמוך לו זה יודע חמור כי אתה שאלה לי והגדך חוק זה הוא מין ספר המונח בתוך תיקתלית ותפילין של היהודים היפים והם לומדים מתוכו אחרי עלינו כאין כינוח תפילה וגם רב מנדל הנה הוא יהודי יפה מתמול או משין שום זה היה לו היה רד לנכסי הלמנה הלובה וייתומה הקטנים וייציגם ריקם ומיום שפשט את הרגל בלייפציק גם התרה של כסף קשר לראש תליטו הכלב הוי שוטים שוטים בקריאה זו היה חותם אריהת להגור ולגלוגו עדיין הם חם יודעים לא בשר ולא אל ואין אדם מתכוון אלה כלפי הקופקה ומה שהיה שם שם בעולם העליון רק אבינו שבשמיים יודע ואנחנו מה דרשות של דופיק האלה היה אריה דורש אחרי סעודת הצהריים כשהוא יושב על ההסתבה שלפני שר חצרו מוקף הגלונים וסוחרי עץ קטנים ומדולדלים שהוא מתהלך ומשוחח איתם כריאה וחי אך בלי כל התגדרות ומנגי סלצול ממש כאחד מין חבריה ואף הם יחזיקו לו טובה על ען ותנותו מתכוונים לרדת לסוף דעתו הוא מתראים כפטעים מאמינים על דבר סוסים וקצפים גרפים וגנרלים המצפים להלברותיו ועל דבר הגזלנים שדענו אותם בריסוק עברים חמישה כאחד ובדחילו אורחימו היו שומעים את חכירותיו על דבר מה שיהיה שם שבהן היה מסיים את סיכותיו ומדי הגיע אריה זו של המוות שינה פתאום איתה טעמו וקלות ראשו כאילו בעם מרדות בליבו על חט שחתה בביטוי ספתיים ובהכנעה וען ותנות המיוחדת לו הוא הולך ומרצה דעותיו על כל העניין ההוא הוא מתחיל לבתל על פי דרכו וסגנונו על פי העולם הזה שאינם שווים אפילו ביצה מוזרת המיתה היא קץ כל הקיצים והמשחק האחרון שוטה שבעולם סיים אריה ברוח דרכה אתמול הוא היום אתה ומחר אני הכל הולך אל מקום אחד ולכולנו יחספו לעקותונת הערות עד סבר שחה ודון חשוב והצלחה על תתפך וההגלונים נהנחים ומשתתקים לזמן מרובה סוף פרק הי בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק אריה בעל גוף סיפור מעט חיים נחמן ביאליק פרק וו זו ההקלטה של לבריבוקס כל ההקלטות של לבריבוקס נמצאות במרחב הציבורי הוא קלט על ידי אומרי לרנאו מבסר הציום פרק וו המבטנות בכלל הייתה ממידותיו של אריה הוא היה מקדים בשלום וצפר הטבע אפילו לנוחרי בשוק הוא לא בוש לתחוב את כפו אל כיסו המזוהם של איזה אגלון או עיקר ולהוציא מתוכו עיקרי תבק נמוכים מלא אצבעות לקטורת הוא לא בוש כשהייתה השעה צריכה לכך להתחרות בגבורה עם אחת העיקרים בשוק ולהתגושש ему בפני עם ועידה ולסור החיכן עם המנוצח אל בית המרזח הקרוב לשתות קוס ניצחון כנויה מחסף העיקר סוף דבר אריה הוא ענר ושפל רוח במהוד מאוד חבל מלבד הענבטנות הכללית ההיא עוד נמצאה בו מין ענבטנות אחרת המיוחדת רק לאנשים שכמותו כל עיקרה עינה בעאלה ממורך לב ומיירעת פעילה וגסה ומבהילותו על ממונו והיא היא שגרמה לו עם כל ביטחונו בחוכו ואושרו שיהיה גם שם שמאים שגור על פי ולשתף תמיד מדעת רחמב של הקדוש ברוכו ולמעשה עדיו מדי נגוע במונו והיא שגרמה לו להאמין בכל הוולי שב במחשפים וברביים בלחשים ובזגולות לשחות תנשמת בדינר זהב ולקוברת אחת המפתן להצלחה לשמור על החולדה הדרה בעיקרי ביתו כבבת אינו מפני שהיא שומרת בשחר בעת פתיחת שערי החצר את הלך השידוע והיא שגרמה לו לפתוח את סרורותיו החביבים עליו מגופור לפני הרבי הקובי ולהסתלק כרגע כשמעבירים לפניו בר מינן בהלגינים מקשקשים איזו מין ירעת פעילה וחרדה גדולה קפצה עליו כשראה את הסתן מרקט בקרבטו ומדעת הדין מתוחה שמוח לו אז השתנה פתאום אריה שינוי עצום ואיש לא יקירה הוא אריה צפיר ככל האנשים הגסים שנעקרו ונתלשו במקרה מאשפתם ומזלם הגביהם למעלה דרגעים מאימתו של איזה כוח נסתר תקיף בהחזר הנוח לכרוס ויכול להפילו פתאום ממדרגתו ולהשיבו להשפה כשהיה וחכמור זה האולי בסולם היה עומד ומרתד שמה תשבר הדרגה מתחתב מעבריו מתרסקים ואף על פי שיש לו על מה להישיים אל תקיעת כף הידועה בכל זאת יש לך שוש מבנש לכלכל יכול אפילו זבוב ובאלוהים אל תתגר יום הוא הבריאות ובגלל זה מותב שתשתדל קודם כל להתרחק מאותו התקיף המסתתר הרחק כאילו אי נב שישיח את האטום עםך ויהעבור עליך ולא יתערב בהסקחה להרע אלא מה אולי ישכחך לגמרי גם אז לא תגדל הרעה כל כך כשיש צרורות בידך ואתה מוחזק התחבולה הזאת אינה עולה בדמים וחביבה היא ביותר על הריה ומה יפה היה להראות את הגוף הגדול הזה יצא מצמוק כקיפוד ומיאת את דמותו כשהראה איזה חולם מסוכן גוסס או ברמינל חשוב בשכונתו הנהלך הנהפנה אז כל ה גשם על הזה הנהלך הנהפנה אז עליה בעל הגוף הגיבור הבוטח המלג לגם התפער והבדאי מה נוחות ועלובות מה רקות וחלקלקות היו אז עם רותיו וסיכותיו של הריה בדורשו לפני חבורה של אגלונים מעין המהורש ליום אז ידבר הריה בחובד ראש ובכל נמוך ונכנה על כל חיי ההבל שאינם שווים אפילו ביצע מוזרת על מותר האדמינה באמה שהוא עין על תפשוט החי המדמי בליבו שאינו בכלל ולא עליו מרמז הפסוק ועל ההון והקסף שהם חבל עבלים ועוד פחות מהבל עבלים ותוך כדי דיבור הוא מתיף גם רסיס תנחומים לאגלונים נשברי לב ונועשים שאינו כביכול בא בטרוניאל בויותיו עם רחום וחנון ומאין לקח האיש הזה דברים כאלה וסינון כזה ממש כקורה מתוך שבת מוסר ועודינו מדבר בעיני הלב היעוברת הברמינן ניסה במיטת נסרים בכלון צעות מסורפים לשעתם קראוי לברמינן הגון העם הולך החרב עבל וחפו פראש ומקשקשים בלגינים קיש קיש צדקה תציל ממעות ועריה שביטל זה רגע את הכסף והזהב כאפרה דערה מתחיל להצטמצם ולהתמעט עוד יותר מצטמצם ומצטמצם עד שהוא נעלם לגמרי ברגע שהגיע השמש המקשקש לעבור על פני חבורת היגלונים המזדרזים להתיל פרוטות מחוקות אל תוך נקב הלגין כבר שוכב עריה במרתפו או מסתגר בוויתו ומתה אוזנו לכל הקשקוש ההולך ומתרחק הולך ופוחד וכל כך למה אלא להשיח ממנו דעתו של מדעת הדין כשהיא קרוב אליו כלומר, בחימה אני חשוב בהן לבחר שתפקידה נו ותעשים עליי לבחר הלאה, אני אין איך לום מול בנו שלו להם ואני מסתלק לי מזה אולם, מפני שהתחבולות השליליות לבדן עדיין אינה מספיקות להגן ולהציל כי יש השר ימצא אחר הסתן גם במרתף ולא יועילו אחד כל להשתמתות ומחבורים לכת נחוצה איפה פרקליט וחוח שכנגד מעין דורון תפילה ומלחמה נגד אותו הכוח הנה למ והקפדן ולתחליט זאת ראה שנית לא אריית ספיר מלבד הסגולות ועל חשים המנויים למעלה שיהם מצוי אצלו בסחר וכל עת מצו הלוואי שלא יצטרך לזה איזה פרקליט או סר סור קבוע בינו ובין התקיף הנעלם לרצותו בשעת קרסו לפייסו ולשחדו בשעת הצורך סוף דבר סר סור בר סמך שהוא יגמור בעדו את כל העסקים שבינו ובין שמים ויהיה אול זה פרוק מעל צברו לגמרי ולעניין זה אריה טוב מהרבי הקובי בנור של אותו צדיק בעל תקיית הקף כמעט יריח סכנה כל שהיא קובע מיד רתם את הגלתו והיה רוצה לרבי להקדים רפואה למכה בכוח הצדיקים האמין אריה אמונה שלמה ומוחלטת מבלי סימפדות בין צדיק לצדיק ולא משום תעמים רוחניים עברי חסידות כי אם מתנישה צדיקים הם לדעתו כל מיני בעלי מלאכה שיש לעולם צורך בהם כמו המחשפים להבדיל וכשנצרכים לגנב מורידים אותו מעל אטליה יומעו הבויות אבל כשם שיש בעל מלאכה אמן וומחה כך יש צדיק הדיות וצדיק אמן האחרון אינו עושה את מלאכתו רמיה ואבטח אותיו מתקיימות בכל מה שחוץ לאומנותם יכולים הצדיקים להיות מיני אדם פשוטים קישאר הברויות וגם הם אינם מתכוונים אלא הכלפי הקופקה בהרב יקובי בחר אריה מפני שזכות קיית כפו של אביב הייתם מסייאתו והשמעו לו את החסד עבד זה הוכזק גם הוא אצלו לבעל מלאכה הגון אי אפשר לומר כאבים אבל בשעת הדחק כשאין דגים גם הסרטן קרוי דג ואפשר לצאת גם בו עוזכנו המגודל של הרב יקובי כמה הוא שווה בשער הצדיקים שבסביבה אין זקן מגודל כזה וידיה לו זכות הזקן לבדה להחזיקות צדית והאמת נתנה להמר שער לי לא כיפך שחר שר סרסרותו השמימית של הרבי והרבי ידע אף הוא נפש בהם טוב וקצב לעצמו מכל עסק שחר שרסרות הגונה כמה שאלתם במחשבתו ובשעת הדחק היה מקדים לשלוח אליו את גבעיו המחזיקים בעיירות לקחת ממנו גם על חשבון העתיד על דיקורי הגבעים הללו התדירים מצלו יותר מדי היה אריה מתגאה בגלוי ומצטער ואין אהנך בסטר אלו קוט חרק אריה את שיניו ולחשו בזרף מדיירו אותו את אחד משלוחי מצווה אלה יורדל ביתו לקחת על חשבון העתיד ותוך כדי דיבור ישתדה לעשות פומביל לדבר, למור ישמעו העברים כי הרבי שולח אליי וזקוק לי והגבי הובה אל הבית בפרסום ובקולי קולות עד שידע כל הרחור כי הרבי שלח אל אריה וכך היה ארליה נאח בנותן והרב היה מסלסר ולוקח הלא נחוץ לשלם לו להרבי סחר מלאכה די לא שהרבי מצילה הוא מפיזור הנפש במילי נשמעיה שבכללם גם מצווה צדקה לעלוקות כך היה קורה לכל פה שתי יד וטובים לצדקה שהוא יוצא ידי חובתה בינטינותיו להרבי גם זה שווה כסף ועוד והיחיה, אם אנחנו לא נחזיר בידור את אלה הפנים האחרונים בינטינותיו להרבי מגלה אריה רק בפני אחרים אף על פישה כל יודעים שאריה הוא חם שאין בו אף גיד יהודי אחד בן נוח הנה רגל פחות משווה פרוטה וכל אמה לא לחיסו מבלי השר ידעה כלל מהיכן תחיינה הקבצנים המחזרים על הפתחים בהרבי ראשי חודשים גם בעיץ דקה אוכלי הקודש של בית המדרש החזן והשמש פה סכים על סיפור בפה מלא עלה ובדרוך איזה נכד על מפתנו בשוגג הרי הוא מודא ומשבח לשמוע את ברח שעוציאה ומשם שלם בגופו שיצלנו עוזנב ופניו משתנים כחרום לזכר כל אותן האמרות התהורות שנפגע בהן אריה צפיום הההה רבץ דוקל היה מקדם אריה אתניה נכד על הפתח מרש מרש אין לי מהות אין לי אני אין לי נוהג ברח דודי בהן ברירה כשלא יכול אריה להיפתר היה משליח את העלוקות לכן האישתו שממנה היו לפרקים החזן והשמש כגון בשני ימי המתש להוריה שהייתה נזהרת בהם מאוד ועל השמש הוא טל לזוכרם ולהזכירם ולהבליק נרות ועל החזן ללמוד משניות למור קדיש ולקרו מלא שעל זה קיבלו שניהם סחרם איש איש חמש פעוטות אין צורך לומר שמעולם לא נתן אריה לאיש על ועה בגמילות חסם אין איפה כל תמה שנמצאו מתיכים כלפי מלא וקורים תיגר על מידותיו של הקבוש ברוכו למור אין הוקיב יכול יודע מה לעשות בחספו פשפש ולא מצא להשקיע את ממונו אלא במקום כזה נזם זהב בעף חזיר סינעת מה וצענו את אריה סוחרי הייצים הקטנים והמדולדלים המכניפים לא בפניו ומקללים אותו כללות נמרצות שלא בפניו הראיתם את היסב זה אם מחשמו וזיכרו איך הוא וממזרב חותפים את פתלח מאינו מפינו היו קובלים עליו תמיד מהשוחרים הקינוי האחרון מוסב על בנב של אריה שלושת הבנים הללו העוזרים על יד אביהם בעסק הייצים כשהם עומדים על שער המישור למשוך קונים אחרי או כשהם יוצאים אל השוק לקנות מעשי יער מיד העיקרים נוראים הם מחיות טרף אוי לא למי שפגע בהם ואוי אבוי למי שפגעו הם בו הם שחטפו וכפצו ועוסיפו שני זהובים לעיקר במחיר מעשי עיצב אחרי שיגע וטרף בו איזה יהודי מדולדל להעמידו על המחיר הנכון אלה פתורים ואחרים שניסו לגעת בהם מגע כלשהו שיש בו מעין הסגת גבול במקצת להגן על זכויות עצמם אלו חייבים איתה או נשקל ממיתה לא ידעו אריה ובנב אם אין לך הולך מזה תיפסוכה אתה מומט אם לא תסתלך מזה מוקצה מחמת מאוס בני מאיך הנשפחים כך היו יומיהם של אריה ובנב ואם אין כוח האב הנה הבנים הם מן האומרים ועושים ובכוחם זה הם הולכים וחובשים את כל השוק ומתיו הזכורות לחיליון איניהם של יתר הסוחרים המסתפקים על כוח חמת בפיגול ובנותר חמה גדול מזלו של אריה כל העיקרים קורכים אחריו ואליבם בידו כפל גי מים כמעט כל העיקרים מביאי העצים הם מיודעיו הטובים שליבם גסמו היותר שקבדו הוא על כוחו הגדול ועל ידו החזקה ויותר שאהבו הוא על דעתו המעורב את אימא על לשונה משגורה על פיב לכל דגדוקיה ומשלה ועל דברנותו ושיחתו הנאה שהייתה מבדחתם על פי דרכם ותאמם עוד אוחזק אצל המעריאל לא נודע מדוע לאדם ישר וחשר שלא יונה ולא יעקב איש אף על פי שכל אותן המעלות המנויות למעלה לא שמשו אצלו לדברי מקנאב אלא תחבולה ואמצאי לחוצי נשמת העיקר בינשיקה המשוק זרחה לארץ איניהם של שער זוכרי האץ קדמו השמורות ויתגברו קארי לעבודת היום ועוד בטרם על השחר שינצו את מות מהם ויצאו באף אליה מחוץ לעיר מעלך ארבעה מיל עד אחסניה הישנה ועליה לקדם בדרכם את העיקרים הנחשלים אל נגרש השוק אולי יחוס אולי ירחם אדוני להזמין להם מציעה קשרה ויזכו במיקח טוב לחבוד יום השבת אבל גם העיקר שבדור זה נתפקח בעבונותיהם הרבים ובשום פנים לא יובב ולא ישמע לעמוד על מיקחו על עמדרך וליבור למשך השוקה יש פני אריל יזכר העיקר ומזנרז מנסור מבלי שיחוש לכל אותם הכיר קורים שאיזה מנדל או ינקל מחרקר לפניו עמוד עמוד איוון קורה ינקל אחרי הגלת איוון המתנהלת הלאה מלפפו ורוקד כנגדוק איך חלב מקשקש לפניו בזוזים בתוכוון לא בחיקו בשעש העיקר מתקרב לעבור על תניה אחסניה והיה שנותן ריקול להגיז עליו יצרו תמיה הוא משתומם אני איוון אני לא פיקח את האיוון וכי לא ייקר טרני איוון עשה למען ידידותינו הישנה איוון זכור את ברוכה איוון תלשב איוון מפנה בקור רוח את חצי פניו וכתיפו כלפי ינקל מארהר מעט בלבוקי חפץ להגיד דבר מה אבל מתחרת כרגע מניפשותו על סוסיו העייפים בזעם וקורה ויעו ובעצם השעה הזאת סובב הולך לו אריית ספיר על מגרא שוק העצים הגדול מזדקר ונדחק בין הקורונות וההגלות הצפופות התאונות כל מעשה עץ ויער שואל ידיד דברי הבשלום העיקרים שיצא לקורונות מהתל ומשתה בטובלב וצעיריהם סורם באוזנו של זה וסותר על חותמו של זה או מבדך דעתם בדברי נבלה בדרך אגב ממשמש בסה כמונח על הגלה זו ובקופה שעל הגלה אחרת תופרח על קריסו של סוס אחד ובודק שני השני כאילו אין בדעתו כלל על מעשה העץ והיער ולא בא אלא לשאול בשלומם ולשוחח עם המעט לקורת רוחם בין קור וחור בחבורה של עיקרים מתעשפת סביבו ושוב שאלות שלום חקירות עוד ראשות הדבר פרטו של פיטרה עם כבר בקרא והדבר סוסתו של מיטרה עם ידה זכר ובהוויות עולמם של הרבה עיקרים שיחות על דבר השלק של השתקד ועל דבר היריד הקרוב לבוא ובינתיי הוא יורד לתוך סרורו המזוהם של איזה עיקר ומוציא מתוכו עיקרי טבק ופיסת מיער קורחם ומציט בהם אש ומקתירם לא שאל נהנה מכתור את זו כדי לקרב אליו את לבם במידת הנבא זו קרבה יותרה ולשתף את דעתם בדעתו על ידי החיבה היתירה שהוא מראה להם ובין קובחו מעיין ציחותיו של אר יהולך ומתגבר ולשונו משתרבבת יותר ויותר וכבר נסחף בשטף לשונו והגיע לבדיחותיו על דבר מן הגיהם של יהודים שהוא אוהב לדור שם כמין חומר ולחקותם לפני העיקרים בשוק לטענו גם ולקורת רוחם של אלה מספרו להם על פי דרכו בפרוטרות את כל מנהגי הסדר של פסר של סדר יום הכיפורים ומנהגי יותר המועדים כל שיש מוקדי להתמיע את העיקרים ולהביעם לידי גיכוך ביחוד ומתאים את כל אותם המנהגים שעולים ליהודי בדמים מעריך בפייתי האחרנות לפסח בחלוקת הכסף לקארות בערב יום הכיפורים לחדומה ככה הוא העניין ככה הוא אנשי חסד היה אריה מסיים שיחות כאלה לא הרי מי שלכם כה רי מי שלנו אנו מוקפים אנו במצוות צרכן ומרובים יצור ככם בשיחות כאלה וכאלה מושך אריה את לב העיקרי מושך ומושך עד שאמשו אותם וקרונותיהם ומעשה עצי הם אל משורו הכניה נגמרת אצלות תמיד במאמר אחד הוא מכוון תמיד את הרגע נכון בשיחתו המתגלגלת מעניין לעניין וכאסר הגלות מהסייר נעקעות בבת אחת בכל שריקה וגניחה מן השוק להתפרק את מסען במישורו של פני ארל תחת השגחתו ופיקוחו של אחד מבניו סוף פרק ואב בסיפור אריה באלגוף מעט חיים נחמן ביאלק אריה באלגוף סיפור מעט חיים נחמן ביאלק פרק זיין זו הקלטה של ליבריווקס כל העקלטות של ליבריווקס נמצאות במרחב הציבורי הוא קלט על ידי אומרי לרנאו מבסר הציון פרק זיין הוא מפני שאין כלל בלי יוצא מן הכלל לכן גם אריה לא תמיד שיחק לו מזלו בשלום מן השוק ויש אשר הסב לו השוק צערות ותלאות רבות וגרם לו תורך וטיפול לימים רבים מקרה לא תהור כזה היה מצוי ביחוד כשנזדמד לעמוד על מיקח אחד עם אלתר טרנגולת אבל פה מוכרח אני להפסיק ולהודיעכם מה טבעו של אלתר טרנגולת זה אלתר הוא לפי מצבו בעל בית בינוני מסוכרי האצים הבינוניים בגופו הנה הוא אדם קטן דק וצנום ועל שם כך הוא קרוי טרנגולת שפניו הזהומים הפה המכודד ואיניו הדלוחות מעורים מברידי תחלת רבים ומתיבו ומזולזל מבעלי המראה אדומה והשחורה כאחת שונה את הכל וסנו לכל גם כשהיה שותק נראתה כל ישותו הקטנה כחמת מלאה זוהמת רותחת ורותחת אוכש פתיו ביו לא פתחו אלא לחרף ובשעת מעשה ערים את הגרופו הקטן בחיימה עזהו וכצף על שפתיים גם כן, כנגד כל העולם כולו הבריאה הקטנה הייתה בעל לאישה גברתנית גבוהה וחזקה אשת חיל מפורסמת בהגרופה הקשה היורד על קודקוד בעלה ובקישועיה הקבושים לשם ולתהילה במות החורף הייתה יוצאת נעולה במגפה עם גסות וצהובות משהו ספלה שאו קומה וגבריות הזוג הנכמד הזה היה משמש אב ואהם לחמישה בנים גדולים בחורים כערזים שירשו מהווהם הקטן את רתחנותו ואת דמב המקולקלים ומאמם הגדולה את גודלם שאו קומתם וידם החזקה בטוח ביוצאי חלצב אלה הוא בבת זוגו בבא כך שמע לא אבא בשום פנים המפגיע הקטן אלטרט הנגולת לקבל עליו את מורהו של הערי הגדול הערי צפיר והעבוריות האלה הייתה עושה רושם והערי כאן דוגמה קטנה מפגישה כזו ארגיה היה רואה את אלטרומד בשוק על מיקח עיצים אצל הגלת אחד העיקרים ממקרב ומיודעיו הטובים ההעזה הזאת אינה מוצאת כן בעיני עריה מה זאת העיקר שלו ועצי העיקר בוודאי שלו ובפת הפתאום מהדסת איזו טרנגולת באמצע הוא מפסקת בעינו לבינם יש להבריחה קשקשקש מקשקש עריה מאחרוי אלטר כמבריח טרנגולת והוא מתכוון להקניתו ברמז לחינויו ורידי התחלת המעורים בפני אלטר ובחותמו מזדעזעים הארס שבהם תוסס, מחלכל מפעפיה וקופץ לתוך העיניים הדלוחות ומעדימן ובכל זאת הוא שוהה מעט על נקודת הרטיחה מתה ראשו הקטן באקלטון כלפי עריה ומנענאו לכאן ולכאן ומבית בו הבטה זה עומה והשקפה לראה מלמטה למעלה צפרת טבע למטרה פונה עריה לעיקר כאילו אינו חושש כלל למעבדו של אלטר ואינו מודה במציאותו כל עיקר מה זה היה לך מתרה ההוות הדוחן השוקה ולילה הגדת תמיהני הלוידת, כי גם בהשפות חצרי במחשם מנתרים ומנקרים טרנגולים ולדוחן הם צריכים אותם הטרנגולים אבל מה זה אני רואה אינו התעתני לא דוחן, כי הם קרשים בהגלתך ומה איפה לטרנגולת הוא לקרשים קיש קיש קיש השעה נקדשה חוד חוד משל אלטר משתרבב ומתחדד יותר ויותר הפה והולכים ומתכבצים כאילו הוא חפץ למצות את עומק חמתו ולצמצם את כל זם מבטו ורואה עיניו בנקודה אחת להטיל ארס בעריה ולסורפו רגע אחד צאפיר, ייכנס הרוח בעבי אביכה חפיצה הטרנגולת ליצרוח מר לולה בה פתאום מרדות בליבה בזוכרה את השכנה הקרוכה ביצריחה זו באין אחד מאפרוחיה בקרבתה לעמוד בפני הצאפיר ברגע נכון הזיכרון המר הזה נופל כזה רמה עם קרים אל תוך החמת הרותחת להשכיתה אולם לבל יעמוד בחיבוק ידיים ועוד אויבו לנגדו צורח פתאום אלטר בכל מר אריה אריה בקריאה משולשת זור שנעקרה מעומק לבוא הזוהם ואחרד ושנאמרה בחירוק שיניים קרח אלטרת אלפי קיללותר וריבוות גידופותר שהתרוסצו על קצה לשונו ופרכסו לצאת עד שנתמחו בין שינה בחורקות אבל אריה עומד במירויו הוא מוסיף בסיגנון העקודם והוא באמת אומר לך מתרא נועל תקי ואת הקרשים ולא דוחל למקום שהתרנגולים מצויים אבל עכשיו שבט הקרשים ככה בהוליכם למשורו של אריל ונאמנו שיש עלם לך את סחר חם הלא תדענו את אריל כמדומה לי לא מתמול של שום לא כך מתרא למה אתה שוהה קום ונהג ודבר אתה רנגולים נתוש עליי הנוכי ידאג להם אלתר נושא את עינב מעין יבוא אזרו והוא רואה את בנב הרחק הרחק ממנו שם בקצה השני הם מחאוקרים כרכורים כנג דיקרים ראה מאוד המעשה עזרה רחוקה והסכנה קרובה והעיקר מצידו אינו דוחק את השעה ואינו נכפז להשיע את הגלתו ומלומדו בניסים כאלה ויודע מראש אחרית שכל אגלה שזכתה להיות לסל המחלוקת לשני סוחרים סופה להשתלם פשניים ובכגון זה לא כל הזריז נזכר שעל כן הוא יורד במתינות רבה לתוך כיס מכנסיו מוציא ממנו את צרו הטבק ואת מקטרתו הוא מתחיל להכין את עצמו לי כתורת אבל אל תרואה בשיעתו זו סימן טוב לעצמו מתברך בלבבו שאין העיקר יכול להעזפניו בו אחרי שתרח במי כך זה ועל כן אף הוא מוציא מכיסו את הכסף לפי המכיר האחרון שעמדו עליו בטרם נזדקר הצפיר באמצע תוכב את הכסף בחיקה עיקר העסוק ומתופל במקטרתו תוכב ואומר הנה לך מתרע כמה שאתה רוצה אף על פי שאין השחורה שווה כהזכה לראות במפלטם של סון אי ובלבד שלא תהד תרחתי לבטלה כמה אתה נותן שם פני אלתר שואל העיקר כמתאמם בהציטו אש במקטרתו כמה שני מסר ובלו שלושה זה הובים הלאה נוכי אמרתי חמישה עשר וחצי זה היה מתחילה מתרה זה היה מתחילה ואחר כך הסכמתה לי שני מסה ושלושה מנסה אלתר להורר כך הזיכרון של מתרה שקפצה עליו פתאום שיחך והאלה את השאר בשלושה רובלים אי פני אלתר לא כך המעשה אלא כך וכך העיקר מתעתד לחזור על הראשונות ולהתחיל הכל מראש אבל אריה שקצרה נפשו בלהגם כפץ ולקח את השוט מיד מתרה בשמולו משחות השושים בימינו ביומר הכל היום עמוד על גבכם לשמוע את גירגורכם ובדברו הוא מושך בשריקות שפתיים את המושחות והשושים נועצים תלפיהם בקרקע ומתחזקים לעקור לא קורא אלתר ברסן השושים לעצור בהם לא תמוש מזה צפיר טרנגולת המוש עמוד קשקשקש טרנגולת יאי רצון שהיא קשקשו בלהגין אחרי מתתחה יאי רצון שהיא נקרות טרנגולים על כברכה יאי רצון סור מזה אם אין לך חפץ להיות מומט הנה השפיל שלי הולך ואו צפיר צפיר צועק אלתר בכל כוח ועוצר בסוסים ממזר אני כן גם אני לאכול פת לכם אבל ברגע הוא הממה מהלומה נוראה את ראש אלתר הקטן המהלומה הזאת הייתה בת אגרופו של שפיל שחש לבוא לכל הקריאה של צפיר ונזדקר בין ההגלות וקפץ מאחורי אלתר ומיד אחר זה קפץ על הגלת העיקר והתפוס את המושכות מיד אביב משוך וקרוב ויאו אבל אלתר שנתרפה דעתו מכובד המהלומה לא הרפא מרסן הסוסים נשחב אחריהם והייצק בכל פי צפיר צפיר הושיעו, הצילו ומקצ רגעים עמדו על ידו כל חמשת בנב שחשו גם לכל הצעקה והגלה נעצרה שנית וברגע השני באו לעזרה גם שני בני אריה הנותרים לחזק ידיו במלחמה והיערכו מערכה לקראת מערכה והיעמדו כשני חשיפי עיזים אי למצד הסוסים מזה מושכים ואי למזה עוצרים ובאוד רגעים התלקחה המלחמה בעצם רגעים מספר הגיע לעצם תוקפה ארבע היתדות התקועות בארבע פעמות הרגלה להחזיק בתוכן את הקרשים נשמתו והוצאו בידי הניצים להיות למקלות חובלים והקרשים נפלו ונתפזו על הקרקר התחסיס היה פשוט מאוד הנלחמים נפלגו לשלושה רשים הראש האחד הבנים עסקו ברציצת גולגלות על ידי המקלות שבידיהם הראש השני, האבות יצאו ידי חובה בתלישת זקן ובמקות לכי והראש השלישי שתי האימהות חנה ובבא שרצו עם טפן אל המערכה באחרונה שעו בדברי חבל ותפלות כאורך נשים השוויסים, מופריעת הראש ושריטת הפנים ועוד קטנות קיוצה באלה ומסביב לכל המהומה והמבוכה הזו עמדו במעגל הילדים וההילדות משני הצדדים והייתיפחו והיווגו והיפרסו כפיהם ומתרעמתון פיתח לפישה העצוסיו והייתן לבניהם על דורבן המות ובדעה מיושבת הצלולה אמר לשוב על מעשה הקטורת שהתחיל בה ולהסתכל בשעת מעשה ביהודים המתחבטים אבל מפני שבינתיים קוותה המקטורת והנקב נסתם באפר לכן הוא מוציאה מפיו מהפכה על פניה הוא מנקש בעלקף ידו לדשנה מכין את עצמו למעלות השנית ולחקות באורך רוח אחרי מתי עוד אבל ברגע זה נבחל לבוא אחד השוטרים ולמרי הפנים החדשות התחממו הלבבות שינית והמלחמה התחדשה באופן אחר לגמרי כל הנלחמים התלגדו פתאום למוצק אחד סנפת תולעים נפתלים ונבקים יחדיו אין כל ענות כאים מהומה ומבוסה ומתוחה קדמות רשים פרועים לשמצה פני להבים מלוכלחים בדם סערות סומרות ומדומקות בלוריות אחוזות בידיים עקג גרופים עולים ויורדים אישה גדולה ופואה מתולטל את הנה והנה בכל זה מתנועה להתפתל מתחבט ומתלבט יחדיו דעתו של השוטר נתבל בלה כל כך למרא המכול, הסבוך והמסובך הזה עד שעוציא מחיכו את משוק איתו ובכל כוח שפתיו התחיל לשוק בה ותכבד המלחמה בפעם ההיא באחרונה באו פקיד השוטרים ושני רופאים לחבוש פסעי עמוקים על הספר ויהעידו עידים והמלחמה נשלמה קדת אוכל הלכתה אבל העם לא נפוץ איש לא עליו הם נשארו לחוג את חג הניצחון ברוב תפארת והניצחון היה לאריה קרשי אמריבה שניתנו שנית על ההגלה אחר פיזוריהם כמו למקנה סוף סוף לרב אריה צפיר שלומי כפל הוא בהלוויה גדולה של הגלונים ובכל תואת הידד נקלטה ההגלה לשערי משורו לחיליון עיני אלטר תנגולת ובנם קבוד גדול מתכבד אריה באותה שעה ורגעים כאלה הם היקרים בריג אי חייר הניצחון הזה חלק מכבודו גם למלכוח המוצל בחרב נפש כמעט כל ההגלונים טיפלו בשקידה יותר בפריקת הקרשים ובסידורם שלך יקצה אריה בחצרו מקום חשוב ומגולה ולא שתם על יתר הקרשים והקורות הצלולים בחצרו בלסדרים סוף פרק זיין בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק אריה בעל גוף סיפור מעט חיים נחמן ביאליק פרק חת זו הכלטה של ליבריווקס כל ההתלטות של ליבריווקס נמצאות במרחב הציבורי וכלד על ידי אמוי לרלאו מבסר הציון פרק חת משורו של אריה שככה הוא נותן נפשו עליו יישק על פי שלושת בנב שפיל זליג ומושה בשדר כזה שפיל בחור עילם וחסון עשוי בצלם אביב הנה הוא יד ימינו של אריה בקיבוש השוק השוק וכשהשעת צריכה תהי ידו בראשונה להקות זליג שיש בו של עימו ומאן ותנותו של אריה ומתיבו הוא מטון ומצונן מפקח על יסקי המשור הפנימי ועל פריקת הייצים הוא תהיינתם ואחרון אחרון חביב משה המחקה בכל את מנהגי בין העציל לנפדריצקי שיש לאריה מלבב ידו ממונה ועומד לדבר עם הפריצים המצויים במישורו של אריה לקנות בהקפה קונים ממן זה חביבים ביותר על אריה מפני שאין דרכם של אלו לדק דק בפרוטר ולעמוד על המיקח הרבה כי מה אכפת להם? הרי הם לוקחים בהקפה ועוד מפני שיש בזה רח מלבב הפריצ נותן לפי שעה שטל חוב והקפה נזקפת במלבב ופריצ לובע טוב הוא מעשרה קצפים גורל אליה פריצים הוטל בחק משה בנו הקטן שהרי לא לחינם הוא מכיר לדבר פולנית ומייטיב לנגן בחליל חותמו טעון משקפי וספם לו עשוי בדמות שני הלוקות מרימות זנבותיהם זו לעומת זו ממש כספמו של בן העציל לנפדריצקי איש אשר כל אלה לא צפוי לדברי אריה להתידות גדולות שעל כן הוא קורא לו קנדידת הקנדידת שלי היה אומר אריה מדברו במושה התראה את מול פנים את הגוברנטור והיומר לו או הקנדידת שלי הוכיח את הפוליצי מייסטר על פניו אמש בבית התיאטר על בלי השגיכו בכולי היום בערב קרו הקנדידת שלי אל המשתה אשר יעשה הגנרל כך היה אומר אריה אבל חנה אינה מסכמת להתואר קנדידת שהניח אריה ולא יש תואר אחר המגדיר הייטבת הצילותו של מושה מושה שלי אומרת חנה כהרוצו מחומר אחר לגמרי ואינות דומה אפילו במשהו לאחד מאיתנו מושה שלי יראו אבן פריץ כמור וכל הפריצות הריהן כפרתו מושה שלי הוא אגנט אגנט זה לדעתה מדרגה אליונה של הצילות שאין למה לממנה אגן פלוני באגנטים אמרה בבוז מדרע אותה איזה איש מתאדר בלבוש שאינו הולמו לפי דעתה או במשקפי תחלת וחותמו אינו ראוי לאותו דבר בנוגע לשני בנהה לזליג ולשפיל לא ילבטה בשבחים יותר מדי ובדברים מעטים הגדירה את כל טבעם שפיל הנה הוא אריה בכל התגין וזליג נשמה קשרה כמו הוא כאימו כמו שאלה נחלק את עבודת המישור לכל מוצער ומבואו מלבט מלכת הדיבור עם הפריצים המסורה כולה בידי הקנדידת הוא האגנט הניח אריה לבנו זה עוד מקצוע אחד להתגדר בו זוהי מלכת הכתב במקצוע הגדול הזה היה מושה המלומד היחידי בכל בית אביב וכאשר עינה אלוהים ליד אריה לחתום על איזה כתב או תעודה עד מושה יבוא הדבר והוא מילה את משעלותיו של אביב על הצד היותר טוב תחת השגחתו ופיקוחו בוא נהנה בוא נהה קנדידת שלי היה אריה קורא למושה בהלטיבו את משקפה ועל חותמו ומצאו על השולחן את הגיליון העומד לחתימה בוא נהה אליי והראה לי במקו חכה גדול שבנה פה וחתמני כאשר אורך מושה היה יושב על השולחן לוקח את העת ומתחיל לנענה בו במהירות כסופר מהיר ומצפה לפקודתו של אריה עמוד, אני אוכי יקרא לפניך ועריה מקרי מתחילה ענך שם אלף רבתי והאלף בא על מקומה בשלום אתה דחוק לשם רש אתה שמה רש ולא רש עריה מבטאת תמיד את הרש דמושה ומוטזת היטב והוא אוהב שתהיה הכתיבה כקריאתו והנה גם הרש מתחכה בשלום אתה תבול את העת שנית וזרוק לשם יוד קטנה היוד נזרקה ואתה התל ה לשם הוא קרא לפנה את הכתוב גוזר עריה ההה אוטלה והשם נקרא כהלחתו יש עריה למעלה מזה לא באומנותו של הקדידת לידי שימוש כלום נבראה מלכת הכתיבה אלה בשביל החתימה בתועלתה של החתימה מודא גם עריה עניין החתימה הוא דבר שיש לעולם צורך בו כי בעין חתימה אין שטר חוב אין מלווה ואין ריבית ואין קצפים ואין פריצים וכל העולם חוזר לתה ובבוהו ועריה ענה ובה ובאמת כלום אין החתימה המצאה נפלאה הנה למשל האדון למפדריצקי האדון הזה השמידות הוא אבא וגבוה בעל קרס ובעל ספם ולא עוד אל השוג המיוחס גדול חוטר מגז הגרפים קדמונים וממילה יש לו אונור מרובי הנה, כל האדון הגדול הזה כולו כשבא אליי ללוות מנה אחת אני לוקח פיסת ניה קטנה שכתוב עליה מלמעלה שורה קצרה אחת שטר חוב על שך אלף רובל כסף ואני אומר לו אדון רם ונעלה התריכנה במחילה את כבודך הגדול ואת האונור שלך ועלה ויתמתח בכל בריאתך פה מלמטה בקצה פיסת הניאר המונחת לפניך והאדון הנורא והנכבד הזה עולה ומתמתח ומין הרגע הוא הרה הוא כולו ואחוז בידי אני לוקח את פיסת הניאר שאדון לנפדריץ כמונח בה ואני קורך ומקפלה מקמתה וממעכה בחף ידי כמעשה דון אגרח האדונים הנוראים והקשים הללו מכיוון שהם עולים ונמתחים על גבי הניאר הרי הם נעשים רקים ומעושים כשאבה גם האונור יכלוף קליל מעוך ומעוך כעבת נפשך ואחריכה אני מוריד את האדון הגדול לנפדריץ כי אל קיס נכנסה אילנוח צערו בצרור אחד עם יתר בני מנור ושם תהה קבורתו מן העתה היא שהאדון לנפדריץ כי מונח בקופסה קרוך ומקופל כתינוק בימי אי אימו מן העתה היא מתחילה שורה אליונה של פיסת הניאר להתגדל והאדון לנפדריץ כי שבשורה התחתונה להתקתן ומי עושה את כל זה החתימה ככה היה מארהר אריה בליבו ברוב ותענוג הוא מצייר בנפשו את לנפדריץ כי הגדול תפוס בחף ידו כציפור והוא משחק בו והשאר למשורו של אריה אסג זה אינו זקוק למעשה הכתב אריה אינו מאמין בפינקסאות של חשבון מה שאינו בעין לא ייתנו גם פינקסאות הטובה שבבו חלטריות הוא הכיס ובאמת, תמוה מאוד מדוע יוציא הוא מבלי העולם את זמנם לבטלה על עריכת פינקסאות בעוד משורו של אריה מתנהל על הצד היותר טוב גם בלי פינקסאות ולא יחסר באוחשם מאומה סוף פרק חט הוא אריה בעל גוף מאית חיים נחמן ביאליק