 Goddag og velkommen til. Det er jo ganske overvendt at se så mange mennesker her. Jeg hedder Mariana Rockhill Jespersen. Jeg arbejder som forsker på Institut for Idræt, her på Aarhus Universitet. Det er det spil for, at der skal handle om menneskelige forbedring ved hjælp af medicin, og dermed lægge op til det bad om, hvor vi der kan ældre at tale om forbedring og om den er menneskelig. Brugeren af forskellige øveforisterende, stimulerende, styrkende eller beroligende stoffer og substanser er på ingen måde ny. Der er eksempel fra antike greber og Egypter, fra de romerske gladiatorer, fra vikingerne og fra midlalernes rider, på, at de brugte stimulanser for store prestationer eller for kamp, eller for overhovedet at kunne kæmpe, hvis de var såret. Kulturhistorisk er altså ikke noget nyt, at det indtager i stoffer, når man skal yde noget ekstra. Forskningen om, at yde noget ekstra synes i dag i midlertid, at vi er blevet normen. Den senemoderne kultur, vi lever i, er præde af tanken om konstant, der presterer mere orientaligt bedre. Vi lever i det, man kan kalde en optimeringskultur. Men konstant stræben efter at gøre det bedre på alle områder af livet, og med flere og flere teknologiske og venskablige muligheder for at gøre det, er det blevet svære og svære at acceptere og stille sig tilfreds med det såkaldt normale. Det kan godt ske, at det er menneskeligt at fejle, eller vi er kun mennesker, men det lukter lidt af dårlige undskyldninger. Det normale bliver problematisk, og emendelige menneskelige tilstanden bliver til lydelser, sygdomme, som kan behandles, eller måske forbybes i tiden. I denne optimeringskultur er kroppen på mange måder til besvær. Den skal sove, den skal fodre, den skal pleje, og den begrænser i det hele sad, at vi kan gøre som vi gerne vil. Kroppen skal som vores computer eller bil, sådan set bare fungere, helst hele tiden. Menneskekroppen bliver mandro af en maskine, som man kan skru på, tyvne, fikse, eller så godt skifte reservedele på, eller måske en dag opgradere. Det er på mange måder kroppsyn, vi kender fra elitesportens verden, hvor prestationen er alt afgørende. For at kunne præstere det optimale sportstudievern, følge nøje til rettlagt i træningsprogrammer, diater og line. Fra sportens verden kender vi også til bordene af medicin for at optimere prestationsævne. Der kalder vi det doping, og doping er som bekendt forbudt. Nogen synes, det ser ud, at det er moralt forkasteligt, og at det er snud. Dertil kommer de helbredsrisseci, der kan være ved bordene disse stoffer. At reske med mennesker bruger stoffer og medicamenter for at på forskellige vis kunne yde mere, altså i fenomenen, vi kender både fra kulturhistorien og aktuelt fra sporten. Medicinsk optimering, som overordnet betegnelser, omfattere også for eksempel genteknologi, laserkiogi, plastikkiogi og forskellige typer af implantater. For eksempel noget i dag så almindeligt som en pacemaker. Jeg vil her holde mig til medicin i betydningen lavedelder, og dermed til reske menneskers brug af medicamenter for at forbedre alle mine menneskelige evner eller tilstande. Denne brug af receptlægte medicin til noget andet, en medicin udviklet og testet til, er relativt ny. Og hvor stort omfanget er i dag, det ved vi faktisk ikke. I undersøgelser fra USA, hvor der generelt er et større medicin for brug end her i Danmark, og hvor reglerne i forhold til for eksempel markedsføring af medicin er anderledes end her, der kan vi se, at den såkaldte off label use af medicin er relativt stor. På baggrund af det kan vi formode, at denne brug af medicin, og se i Danmark, har et vist omfang om en sikkert mindre. Der taler om en omfattende liste af medicin, der bruges af reske. Og jeg vil her blot nævne nogle få for at give et indstryk af, hvad det er for noget medicin, der taler om, og hvad medicin bruges til. Der dels taler om medicin, som er udviklet til behandling af specifikke sygdommen, og som bruges af reske med samme formål. Det er fx medicin til stærkt overvægtige, som så bruges af mennesker, der bare lige ønsker at tabe et par kilo. Og der dels taler om medicin, der bruges et andet formål end det, det kan ældre, og brændligt er udviklet til. Anabolisk er jo videre, der er sikkert mange, der kender, eller i hvert fald har hørt om. De hormoner er syntetisk fremstidigt til testosterone. Og det bruges medicinske blandt andet til behandling af patienter med kraft, et eller brensår. Til testosterone ører blandt andet muskelmasse og muskelstyrke, og bruges derfor også er sporsfolk, specielt bodybuilder og udøver af forskellige styrkeidrætter, som fx væklyftning. Mindre kendt er måske, at anabolisk er videre også bruges som et anti-aging middel. Så er der midler mod importens, det er sådan et andet eksempel. Det er fx vi agrer, som der nok også er mange, der hører dem. Det bruges, der er raske dels mod lejlighedsvis importens, men også for at opnå en generell øgede potent. Et andet eksempel er stof som melanotan. Det er udviklet til at forbygge hudkraft ved at øge kroppens produktion af melanin. Det giver en flot solbrand kolør, og skulle til med at have de heldige bivirkninger, at øge såvæk potent som løst og menneske-arbititen. Det kalder sig ikke overraskende for Barbie-Druck, og det er et stof, som skal initieres i maven. Så er der forskellige slange midler af meget varierende styrke og sammensætning, og de er naturligvis udviklet til svært overvægtige mennesker. Men de bruges også af mennesker, der måske bare lige skal tabe igen i par kilo eller ti. Men de bruges også af f.eks. bodybuilder for at opnå tydeligere definerede muskler. En og et eksempel er det såkaldte SSRI-preparater. På dansk kalder vi dem antidepressiver eller letter og misvisende løggepiller. De bruges medisins tilbehandling af depressioner, men når raske bruges dit stabilisere eller havehummerer, de kan give en følelse af lethed og glæde. Så er der en gruppe af medicin, der hedder beta-blogger. Det er hjertemidicin, som medfører en generelt nedsat aktivitet i, f.eks. central nervsystemet og i muskler. De kan bruges af raske mennesker som broliner midt, og det bliver de så af blandt andet klassiske musiker, så det ikke risikerer at tage bugen, men de bliver også brugt af studerende f.eks. Så er der en større gruppe af stimulerende stoffer, og er her bare anført nogle få stykker. RKV-1, effedrin, der er et stof, det hedder metyl-phenidate. Det indgår blandt andet i de piller, der hedder ritalin. Ritalin er udviklet til AD-HD-børn, og tilbehandling af narkolepsi. Narkolepsi er, hvis man pludselig uden forvarselfaller i søvn. De virker selvfølgelig på træthed og på søvntrang. De skulle i f.eks. også hjælpe til at øge f.eks. fastholde fokus. Et andet stof af modafinil, som blandt andet findes i den medicinerede provigil, som er udviklet til behandling igen af narkolepsi og AD-HD. Det bruges også til Parkinson-patienter. Arreiske brugste blandt andet til at undgå dietlæg, eller for at kunne holde sig vågen længere, og det er med at kunne arbejde længere. Det skulle i f.eks. siden også have en betydning, eller have en virkning med at få bedre korttidshukommelsen og planlægningssævnerne. De sidste to grupper her, beta-blokker og stimulerende stoffer, de appellerer sig ledst tydeligt til specielt vidensarbejder. Og det er også de medicin, der man oftest refererer til, når man taler om kognitionsforbedrende medicin, eller jernedobing, som det i hens eneste tid er blevet kaldt i medierne. Umilbart sætter det også ud til at være en ganske friskne løsning, hvis man har lidt svært ved at nå det man skal i det daglige, eller har en presserende dietlægning. Der er nogle tydelige fordel. Man bliver ikke direkte klogere af at bruge de her stoffer, selvom de på enelse kaldes smart rocks, men man kan formodlig arbejde lidt længere og mere effektivt, fordi man bedre kan koncentrere sig, og bedre kan fokusere. Hukommelsen forbedrer os, og det er en nem og hurtig løsning. Snuppen pille, så er det klare. Og det er måske en dagløsning, som er bedre end ægge medicinske løsninger, altså end de forskellige ting, vi ellers gør for at få søg at holde os friske og klare i hovedet. Det kunne for eksempel være at drikke rigtig meget kaffe, eller alkohol. Der er i middeltid også en række forbehåller, etisk overvejelse i forbindelse med raske mennesker, og det er også brug af de her medicamenter. Er det for eksempel snyd at bruge medicamenter? Det er et spørgsmål, der primært trækkes frem i forhold til examen, fordi medicamenterne i en konkurrence-situation kan give brugerne en fordel, nærke det som vi kender det fra doping i sport. Samtidig er det et forbehåll, som overserer, at studerende i forvejen ikke er lige, der er forskellige giv. I genetiske dispositioner, der er forskellig opvækst i sociale forhold og for eksempel på sig relativt banale omständigheder, som kost og som muligheden for ekstra undervisning. Så er det snyd, når vi i forvejene ikke er lige. En anden problemstilling, som man beovervejer, er tilgængeligheden af disse medicamenter. Hvis stofferne dyrer, betyder det så, at studerende, der i forvejene er privilegeret og har gode studievilkår, vil klare sig endnu bedre, og dermed øge afstande til de studerende, som er dårlig at stille økonomisk og socialt. Man kan altså forestille sig, at medicamenterne kan medføre en øget socialt ulighed omvendt. Så kan man også forestille sig, at fri adgang til de her stoffer vil gøre det muligt for socialt og økonomisk dårlig at stille studerende at få bedre resultater, og dermed arbejdes op til en bedre position. Et etisk problem ved brugende af de her medicamenter, og det rækker så ud over bare studerende, det er, hvis det ikke er frivilligt. Hvis mine potentielle medstuderende eller mine kolleger bruger de her medicamenter, er jeg så også nødt til at bruge dem for at klare mig i en konkurrencesituation. Og så ellers være med at medicinere min børn, hvis nabonsbørn får en ritalin sammen med den daglige multivitaminpillen. Det er spørgsmål, som stikker dyber, og som er endnu højere grader på banen i forhold til genmodifikationer. For hvad kan vi som forældre tillader så bestemme på vores børnsvejne? Samtidig er den indirekte tvang et allerede investerende problem, som vi støder på i forbindelse med, for eksempel, influenza-vaccine. Hvis mine arbejdsgiver tilbyder vaccinen, kan jeg så tillade mig at sige nej, og så efterfølgende har jeg en ude syg freværd. Og kan jeg i en samfundsekonomisk sammenhæng tillade mig det, når nu influenzaepidemi har kostet samfundet miljoner. Noget måske mere konkret, at de risiker kan være ved brugen af forskellige medicamenter. Det drejer sig jo om medicin, som er udviklet til syge mennesker, og lider man for eksempel af ADHD, så er en eventuelle bivirkning måske en lille pris at betale for den bedring, man oplever. Men når man i forvejen er rask, så kan for eksempel søvnløshed, hovedpine, hjertebanken, forhåret blodtryk, være en stor pris at betale for at kunne arbejde længere og mere koncentrere. Dessuden er medicinen ikke testet på raskede mennesker, så vi kender ikke bivirkningerne, og slet ikke ved længere tidsbrug. Nogle af de bekymringer, der nævnes er om medicamenterne udover fysiske bivirkninger, kan medføre personlighedsændringer, og om det er simpelthen at få risikabel for rasket at bruge medicin, der påvirker hjernens sinrige mekanismer. Dertil kommer et receptlægtigt medicin, som andenskaffes uden recept, altså udenom lægen, f.eks via internetet, kan være kopiprodukter, hvor indpakning indlægseler med mere, er tro kopier af det pågældende lægemedel. Men var selve medicinen f.eks ikke indholder den dosis aktivstof, som er i det originale medicament. Køber man pelar på det sorte marked eller får man bekendt, kan man altså ikke være sikker på, hvad der reelt er i de pelar man får. Det peger sig på et andet problem, vi har skaffet medicamenter udenom lægen, nemlig selve medicinering. Det betyder, at patienten selv definier sit behov for medicinen og selv doser. Ofte vejledet af halvidenskabelige brugsanvisninger, som vacerer i brugermiljøer på internetet, der er altså ikke lægekontrol med medicinbrugeren. Med brugern af doping, altså i sportsframmen, og i sportens verden, i mente kan man spørge, om det vil hjælpe at forbyde disse medicamenter, eller om det i hvert fald i et folkesundhedsperspektiv, er bedre at gøre medicamenterne tilgængeligt og at gi regulær vidensbaserede vejledning og hjælp til brugerne. Dertil kommer så, at vi i en formodelig ekstra fjernfremtid vil kunne få medicamenter, som er målrettet i kognitiv forbedring og som er testet på raske mennesker. Mennesket har siden tidernes morgen brugt forskellige stoffer for at opnå, hvad man betragte som en positiv forbedrende effekt. Vi har søgt efter livseleksier, efter ungdomskile, vi har brugt forskellige elskovsmidler, og i nyere tid har vi haft patentmedicin, en slags universalmedel, som virket mod alt. På bavsiden af den her parke står der, at det er mod alle piene og smærter, der kan opstå i et hjem. I Victoria-tiden og frem til begyndelsen af 1900-tallet var lavet den om den alkoholbaserede mixtur med obium og morphin, udbredt som berolindermidl, og i 60'erne blev valg i omkendt som modderslidtelhelper og hjælp mange husmøder gennem dagen. Selvom vi kan have en viss bekømring for medicinamenternes effekt, som her i historien om Dr. Dirkkelsen, Mr. Heidt fra 1886, så accepterer vi i vidt udstrækning, at raske mennesker bruger medicinamenter, et nye og eksempel af p-pillen. Og mange af os spiser der også kostshilskud, som angivligt har samme effekt som nogle af de medicinamenter, jeg har talet om her. Hvor mange af jer har fx spis en daglig, eller spis en vitaminpill i dag, og taget gennemfing i en anden form? Med garanti, er der mange af jer, der har taget en god stærk, kop morgenkaffel, eller tag en kop i løbet af dagen, når I lige trækker til lidt ekstra energi, eller som man kunne se for nogle år siden, for det er man også der kan huske den. Den velkendte med Dova, reklame med udkør kl. 3, så dræk med Dova. Her en lidt ældre version med undertexten. Ved de, at farmakulorer direkte har påvist i hvor høj grad tænkeevnen, regnefærdigheden, og den sonne dømekraft på få minutter skærbes gennem stærk med Dova. Hvad skoer dræk? Vi accepterer altså i vidt udstrækning brugende af prestationsframende medicamenter, og mål synes, at helligemiddeligt, som her i tegnesærendesverden, hvor helten er kæmper i det gode tjeneste. Vi har skib og skræk, der spiser den sonne spinat, og for ekstra kræfter. Vi har bamse, der spiser Beste Mors marmelade, og bliver stærkstanket bankebøllerne. Vi har fedt mulighed, der bliver til super mulighed ved at spise nogen af de jordnøder, han gemmer i sin hatt. Asteriks for superkræfter og mirakuliks mikstur. Og endelig så har vi Roger Ramjet, som er en amerikansk tegnefilm fra den 1960'erne. Han har en peppille. Når han tager danser, får han i 20 sekunder samme styrke som 20 atombumper. Det er jo ikke så lidt. Men selvom vi i vidt udstrækning accepterer raske menneskers brug af medicamenter, er det så en forbedring af mennesket. Og hvad er mennesket i grunden, hvis vi reducerer kroppen til en maskine, der kan påfyldes og tage en 98' og så lige køre lidt hurtigere. Hvad gør det ved os, som mennesker, at bruge medicin for at leve, hvad man kunne kalde et helt almindeligt liv? Er det vores kultur, der er syg, og burde vi i grunden hagt bremsen godt og grundigt i? Eller skal vi bare springe med for vognen? Under alle omstandigheder er vi nødt til at forholde os til brug af de her medicamenter, for de er her.