 Unnste aften var der proppet med mennesker på Aarhus Universitet. De var alle kommet for at se én bestemt ting. Bræk, masser af bræk. Hvorfor er det sjovt? Ja, men det er jo sjovt at se folk, folk får det dårligt. Man kender dem fra byen. Det var naturligvis det traditionsrige body-crashing, som skulle afholdes. Men den vigtigste regel er, at man ikke må spise sit eget bræk. Eller andres. Eller andres. En konkurrence i at spise en rigtig uligger ting, og spise rigtig meget af dem. På en eller anden måde er det jo sjovt at grine af folk, der bliver en kval i mad. Men på en anden måde er det også utroligt at se, hvordan folk giver sig så meget, for sådan en ondsvag, altså begivenhed på en eller anden måde. Aftenen bød blandt andet på blodige energet, tomatys med mere. Der var blentet grillbar. Og aftenens højde punkt kokke på tid. Tre minutter til at drikke så mange kokke også muligt. Kendt et bøg storfavorit, så ham giver vi lige et kamera på hovedet. Jeg får se, om han kan slå den her rekord. Med 29 en halv kokke i maven og sejern i hus, men ikke uden kvaler. Smertefuldt, tror jeg det bedste ord. Virkelig, virkelig, virkelig smertefuldt. Men sejerns ære overskriver smærtene. Det er ret fantastisk. Jeg havde egentlig sidste år låde mig selv, og det var sidste gang, at jeg havde stedet op. Men så tankerede jeg jeg rekorden. Og så skulle jeg være svin, for jeg kunne prøve at se, om jeg kunne slå den. Så det er en lækker følelse. Nu giver jeg taget mig tilbage med ære.