 הגעתי ל-I-24 News לפני 10 שנים בהתחלה כמנהלת התוכניות, אחר כך מנהלת הערוץ בצרפתית, ובשנים האחרונות שמנכלית התוכן. אבל אהבה הגדולה שלי תמיד הייתה העולם הדוקומנטרי, לספר את הסיפורים האישיים והאינושיים שמאחורי החדשות. במהלך השנים אני לזכיתי לצלם כמה שרטים דוקומנטריים, אבל זה שרגש אותי במיוחד היה בדצמבר 2015 על גבול מקדוני 10 רביר. זאת הייתה תקופה הצי של משבר הפליטין. בעקבות מלחמת האזרחין בסוריה, ניסו להיכנס לארופה עשרות אלפי פליטין, מסוריה, מאיראק, מאפגניסטן כל יום, ואנחנו היינו באחד ממעברי הגבול האלה בקניסה לארופה. ואיזה שרפיוגיה ככה כאן? חבר'ה, אז אנחנו נראה שרפיוגיה ככה. אני זוכרת את הרגע הזה. לפנות בוקר, קור של אפס מעלות, אני ורן שני קצלה עומדים ומחכים, ופתאום הם מתחילים להגיע. אלפי אנשים, נשים, ילדים, תינוקות, וכנים עם שמכות, עם סקיות בידיים, חיים שלמים שמכניסו לתוך סקית, והברו איתה מסוריה לטורקיה, טרך יוון למקדוניה, ועד שהגיעו לארופה. ואני זוכרת שאמרתי לרן, תזכור את הרגע הזה. אנחנו מצלמים היסטוריה עכשיו. מאז לצערנו, סיכרנו ב-I-24, נורז עוד הרבה משברי פליטים, בעקבות המלחמה באוקראינה, בעקבות רעידות האדמה בטורקיה. אבל את הפליטים האם על גבול מקדוניה סרביה, אני זכור תמיד.