 Hvorfor er det, at brøllerbar i Danmark bliver dyr og dyre? Hvorfor er det, at broden skal se stort og flot og vidt ud? Og hvorfor skal man være i Smokking, hvis det skal lykkes på den store dag? Det er temaet for den her forlæsning, som handler om, at Folkekirken er under forandring, og den forandring, som alle andre forandringer i de her år kommer fra USA. Vi begynder med brøllerbede. De koster måske 150.000. De unge par har speget op igennem rigtig mange år, og nu skal det være, limosinen er bestilt, middagen er bestilt, fotograferingen er bestilt, det er dyrt. Det eneste sted, hvor det faktisk er lidt billigt, det er selve kirken. Fordi har man betalt sin kirkesskat, så behøver man ikke at betale mere. Men brøllerberne, de vokser, hvorfor gør de det? Jo, fordi unge mennesker i dag, en vær, der ser fjernsyn, en vær, der går i biograften, de ser amerikanske film, og hvad er det for et billede af brøllerbede, man ser på filmene? Det er de store, interessante, flotte brøllerber, som foregår enten ved stillehavets kyst, eller ude i den store skov. Hvordan er det kommet der til? Det er fordi, at vi lever i en medieborg virkelighed. Og medierne forandrer vores kultur, og sådan har det altid været. Folkekirkens kultur er igennem tiderne blevet forandret af den forandringsproces, der er udenfor det her land. Hvis vi bare tager sådan kort historisk, så kan man sige, hvor kom advenskrensen fra? Ja, den kom ikke fra Danmark, den kom fra Tyskland. Den kom i 1800-tallet, og langsomt men sikkert i begyndelsen af 1900-tallet, der blev advenskrensen noget, man begyndte at se rundt omkring i de danske hjem. Men det var først i 1939-40, da blomsterhandlerne i forbindelse med anden verdenskrig havde brug for en ekstra indtæg, at advenskrensen, det blev en ganske almindelig størrelse, som man fik rundt omkring i hjemene, og når man får det i hjemene, så får man det også i kirkerne. Rundt omkring ved juletid, i advenstiden op mod jul, der kan man i alle danske kirker se en advenskrens hænge op ved siden af alteret, det er ikke noget kirken har fundet på, det har folket fundet på, det har handelsfolkene fundet på. Og det samme kunne man sige med juletræet, hvor kommer en i juletræet fra? Ja, det kommer at brænde lige 1500-tallet i Tyskland, ganske langsomt, men sikkert voksede det op igennem Europa, og hen i måde 1800-tallets begyndelse, der når juletræet til Danmark. I 1817, der var det faktisk Grundtvig, som forholdt sig til juletræet, det her lidt nymodens og underlige noget, som var begyndt at dukke op rundt omkring i de danske stuer. 1817, det er tidligt i Grundtvigs liv, Grundtvig var uden børn, og derfor var det måske, at han sagde, at juletræet, det er med til at udvande Christendommen, så det brød han så ikke om. Det ændrede sig lidt senere, da Grundtvig fik børn, og han fik jo som bekendt mange børn med mange koner, og ganske langsomt, men sikkert, så voksede juletræet ind i den danske stue, igennem lærerfamiljen og igennem prestefamiljen. Og på den måde, så voksede juletræet også ind i kirken, og hvis man ser et julestjeneste i dag, juleaften, hvor folket mylrer ind i kirkerne, hvad det man ser alle steder, det er juletræ, det hører det ikke hjemme i kirken, men H. C. Andersen og Grundtvig var med til at gøre græntræet til en del af den danske national identitet, og hvilken institution er det, der er med til at oprettholde og forme den danske national identitet, det er Folkekirken, fordi Folkekirken da hænger Folk, Nation, Stat og Kirke sammen. Så ritualer i Folkekirken bliver også skabt nedefra af folket, og er med til at udfordre og udfordre det, som er Christendomens indhold, og det sættes så ind i den her ramme. Jo, er det det interessante, lige præcis ved juleaften, skudstjenesterne, at de var egentlig ikke opbrændelig foresgravet af biskopperne og de lærede Folkekirken? Nej, den kom også nedefra. Der var folk i København, som henvendet sig til præsterne ved Domkirken, inden i Nørrgade, hvor fru kirker sagde, at når vi nu alligevel er på vej hjem fra julenkøbne, kunne vi så ikke lige slå et slag omkring Nørrgade at gå ind i Domkirken og så få en aftenssangskudstjeneste i forbindelse med juleaften. Det var sådan omkring 1840'erne, og ganske langsomt blev juleaften, det var noget, der brædtes af for Domkirken i København, ude til alle kirker rundt omkring I landet. Og først 100 år senere, i 1992, der blev juleaftensskudstjenesten en almindelig del af den danske Folkekirkes ritualbog, da Folkekirken i 1992 fik en ny ritualbog, der kom der så også et officielt ritual for juleaften. Det ting tager tid i Folkekirken med juleaftensskudstjenesten, der tog det 100 år, inden det begyndte som en folkligt ønske, indtil det blev til et spørgsmål, der kunne ordnes og ritualiseres i form af en ritualbog. Sådan er folket med til at skabe nye traditioner, med til skabe nye ritualer, med til at udfordre Folkekirken, og den udfordring kommer altså ud fra, den kommer med juletræet, med adventskrænsten, med julegudstjenesten, der kommer den fra Tyskland, fordi i 1800-tallets nationalromantiske periode, der kom alting fra Tyskland, og det er som med alt nyt i Danmark, alt nyt kommer ud fra. Det gælder også for Folkekirken. Og nu er vi altså endt i en situation, hvor det nye ikke kommer fra Tyskland, men det nye kommer over der fra USA. Amerikaniseringen, den vigtigste kulturstrøm for os i øjeblikket, det er amerikanske film, det er amerikansk musik, det er amerikanske tv-serier, og lige præcis der ser vi nogle ganske små forandringer i brøllopsudstyret. Det skal lide de amerikanske brølloper, for hvor har vi lært, hvordan et brøllops skal se ud? Det har vi ikke lært af vores forældre, eller vores bedste forældre. Det har vi lært derude i den store medieverden. Og ind i denne store medieverden, er der denne lille forandring, som hedder, hvornår må jeg nu køse bruden? En hver præst, der forbereder en vildse, bliver ofte spurgt, af hvert fald ikke så meget brudgommen, men i hvert fald bruden. Hvornår er det, at vi må køse hinanden? Og hvis præsten holder sig til forskrifterne, og læser sit ritualbog, og kender sit vildses ritual rigtigt, så må man faktisk ikke. Der står ingen steder i vildses rituale, at der nu skal bruge en køse brudgommen, eller også omvendt. Der står i vildses rituale, at efter at talene er blevet sagt, og efter at man har sagt ja til hinanden, så må man sætte ringene på hinandens finger. Det kommer ind i ritualboget. Men det er med, at you may now kiss the bride, som vi har lært i de amerikanske film, det er ikke noget, som ritualbogen åbner for. Men hvis man overværer en vildse, så kan man nu se, at i forbindelse med, at ringen bliver sat på næner på hinanden, så begynder brudet nu lige pludselig, at køse brudgommen som regel, og nogle gange er det omvendt. Det kan være lidt intenst og lidt hæftigt. Det kan også være et lille sky køs på kinden. Men der bliver køsset. Det er det, der er det centrale. Og det skyldes, at det har vi lært i de amerikanske film, you may now kiss the bride. Altså på den måde ser vi en lille forandring i et ritual, som er over 100 år gammelt, og det får altså gennem den folklige, det folklige brudeparts ønske om forandring, og at være med til, at i senest sette sit eget bryllup. Der kan man se en lille forandring. Og det er lige præcis denne i senest setelse. Fordi når man lever, som vi gør, i en post moderne virkelighed, i en virkelighed, hvor en vær skal have lov til at være unik, bare på sin egen måde, så vil man gerne være med til at sætte sit præ på de ritualer, og de kirkelig handlinger, som betyder noget for en, og som man håber at skal bære en igennem resten af livet. Der er man ikke bare foreskrevet det, som sker ved en ritualbåge, sådan som det er været i 100 år. Der er man gerne i en at påvirke, der er man gerne i en at ændre lidt, og der hvor man ændrer altså you may now kiss the bride, og også måske, og man har et familiemedlem, der kan synge, så bærer man om, at vedkommende kan få lov til at synge ved vildsen, eller hvis man har en unge i familien, der spiller musik, så kan man også gøre det. Man har så godt hørt, om præster, der kan referere til, at de har fået en hendevendelse fra et par, der gerne vil vise, hvor de har spurgt, hvad har du at tilbyde i din kirke, sådan at vildsen bliver en unik dag for netop også? Det vil sige denne selv i senesættelse. Det er det ønske om, at det er også derfor, så at sige hånd om, hvordan det her skal tilrette lægges. Det er en meget stor udfordring for Folkekirken, for den er normalt en lidt tung, lidt stiv, lidt langsom institution, hvor denne ritual bøger, hvor alt det, der gælder i kirken, faktisk er anerkendet, er Folkekirkens egende præster, er meningsrådende, er biskoperne, er kirkeministeren, og til syvn og sidst underskrives at dronningen. De ritual bøger, der bliver brugt ved vildsen, og andre kirkelig handlinger, de er autoriseret ved dronningen. Det er klart, at når man er i sådan en situation med så langt en forandringsprocess, så er det svært at ændre. Det er en af Folkekirkeens store udfordringer de her år, hvordan i møde kommer man det her folklige ønske om selv at være med til at sætte sit præ på ritualerne, eller man kan sige det på en anden måde, det religiøse er religion på markedsbetængelser, hvor de enkelte brodepar går rundt og ser hvorfor er den vare som vi mener i møde kommer vores ønske om det som er den store dag for os. Og der kan man sige inden for rammerne af det eksisterende fastlagt ritual, der kan man begynde at flytte lidt på de enkelte led, man ændrer ikke ved rammen, men man ændrer lidt på indholdet. Og det er vildsten et meget stærkt eksempel på. Et andet eksempel som også er meget vigtigt for at forstå, hvordan amerikaniseringen forandrer Folkekirken på nogle områder, hvor den måske ikke troede at den ville blive forandret, og hvor Folkekirken så kan i møde kommer det folklige ønske om forandring og selv i senesættelse, det er den voksende interesse for den såkaldte Halloween-begivenhed. Endelig var det noget, der kom fra Europa, fordi Halloween det er egentlig en forkortelse af en Alehelyens aften all Halloween evening og det var noget som skete i Europa blev transporteret over til USA, hvor det så blev en meget stor folklig og kirklig begivenhed, hvor man altså aften før Alehelyens dag, der skulle man gøre nær af de helgjener, så derfor lukkede man heksene ud sådan, at de kunne gøre nær af de helgige folk, og på den måde så blev det en kamp den her Halloween aften det blev en kamp imellem helgjener og det unge mellem det gode og det unge mellem lyset og mørket, og faktisk var det sådan i 1770 i Danmark, at lige præcis den her Alehelyens aften blev afskaffet ved den store helligdags lovgivningsreform hvor man får kortet antallet af helligdage, fordi hvad er det folk ikke gør på en hellig dag der arbejder de ikke, der holder de fri og i 1770'erne der var det vigtigt, at man arbejde og at man ikke havde for mange helligdage så derfor besluttede strunse og folken omkring ham at skære ansale af helligdagen ned og derfor var det med til at forhindre at alle helligdagens aften den blev festlig hold eller markeret folkligt, det interessante der nu sker det er at Halloween i Danmark bliver revitaliseret igennem inflydelsen fra USA fordi hvad er det nu vi ser nu ser vi at ude for mange huse der står der et græskar med et lys og det er med til at markere at det er en særlig aften og det har man taget til sig i kirkerne man har begyndt at holde Halloween-skudstjenester om aften og hvor man netop spiller på det her med at Christendoms grund påstand det er at lyset er stærkere i en mørket at livet er stærkere i en døden og at man ikke behøver at være bange for djævle eller for under men man skal trykke B sit fader hvor og så kan man leve sit liv i tillid til at det nok skal gå godt fordi hele tilværelsen lægger ikke i Djævlenton, men lægger i Guishon og den den kan man sige dimension er ved at komme tilbage ind i den folkekirklig sammenhæng på grund af det som er en fornyelse af det religiøse folkelig liv via det amerikanske og det interessante er at den måde som Halloween kom til landet på det var et ekstra bladet i 1998 holdt et stort Halloween arrangement i form og derfra blev det jo så overtaget af grønthandlerne og supermarkederne så de igen kunne tjende nogle penge i en lidt måske vanskelig period det er hen under efteråret altså man kan sige blomsterhandlerne i 39 og 40 var med til at flytte adventskransen ind i de danske hjem så er nu ekstra bladet og grønthandlerne med til at flytte Halloween ind i de danske hjem og når det flytter ind i de danske hjem så flytter det også ind i den danske folkekirke selvom vi jo også ved i dag at der er folkekirkepræster som siger det er den lidt tynd omgang Christendom med det der Halloween fordi lægger det ikke mere væk på mørket i lyset lægger det ikke mere væk på jævlen ind på godsel men sådan har det altid været med ritualer med nye begivenheder som kommer ind i det danske samfund vi er først sådan lidt forsigtige og holder lidt afstand men langsom så sker der en folkelig accept fordi det giver mening at tolke sit eget liv i lyset af de ritualer og de begivenheder som man ser udfoldet for øjnene af sig så det er bare to små områder hvor man kan se at den store amerikanske kultur indflydelse har et betydning for Danmark og så det sidste eksempel som er vigtigt at holde frem i den her sammenhæng det er at på det politiske planen der ved vi jo at forskel med USA og Danmark på det religiøse område det er at i USA med den amerikanske overhængighedsaklering at der skulle være en afskildelse mellem religion og kirke det vil sige man kaldte det a wall of separation i Danmark der gik man en anden vej en afskildelse mellem stad og kirke der har man det som man kunne kalde den nordiske dobbelmodell og den nordiske dobbelmodell det går ud på at vi har stats understøttet folkekirke og religionsfrihed det vil sige vi mener ikke nødvendigvis at staten støtter en bestemt religion så længe flertallet af befolkningen tilhører denne religion den nødvendigvis behøver at være en til side sættelse af religionsfriheden men lige præcis på det her område der er der også under indtryk af det amerikanske et meget stærk press for at diskutere os i Danmark er denne danske dobbelmodell med statsunderstøttet folkekirke og religionsfrihed er det egentlig i overensstemmes med mennesk rettighedernes synspunkt om religionsfrihed i møde kommer den danske stat også de minoriteter venner det er muslimer eller det er jøder eller det er buddhister eller det er baptister eller hinduister som har et religiøst tilhøresforhold er det en sikkerhed for dem at udøve deres religion i en forordnede forhold eller er den danske stat faktisk med til at forhindre deres frie religionsudøvelser det er ved at blive en mægtig diskussion og som udfordrer den danske dobbelmodell og den danske forstilling om at her i landet der er de fleste medlemmer af den evangelisk glutterske folkekirke og så skal staten understøtte denne folkekirke så længe mere end 50% er medlemmer af denne kirke det var 50% var det tal som grundlovsfæderne i 1849 de holdt sig til hvor de sagde i forarbejderne til grundlovn at hvis antallet af medlemmer af folkekirken kommer under 50% så opstår der en ny situation på det tidspunkt da grundlovn blev vedtaget i 1849 der var der omkring 99% der var medlemmer af folkekirken i dag er antallet af dansker der er medlemmer af folkekirken 40% så langsomt men sikkert da nærmer man sig de 50% ikke nødvendigvis fordi folk melder sig ud af folkekirken men fordi folk ikke melder sig ind i folkekirken og det gør de på to områder unge mennesker lader ikke der spørge en døbe 100% som de gjorde tidligere og de folk der var endre til Danmark ude fra den store verden inden de er muslimer eller katolske kristne eller buddhister eller orthodoxekristne fra melmøsten de kender ikke en evangelisk ludersk folkekirke så også på det område kan man sige at globaliseringen amerikaniseringen er med til at udfordre den identitet med den folk, nation, stat og kirke som vi har bygget det danske samfund på hvordan det vil udvikle sig i fremtiden det må vi se