 Jeg hedder Baningua, og jeg kommer fra Dessil, og jeg læser til Maskine-engineer her i Aarhus. Jeg hedder Viluf Frederiksen Løn. Jeg kommer fra Nuuk og læser psykologi på 3. semester. Jeg tror, vi var det år fra folkeskolen, som startede på gymnasiet, hvor vi var flest. Så der var et stort sammenhold mellem os. Men jeg fik også de bedste venner, jeg nu har på gymnasiet. Det var meget nemmere, fordi man havde familien, man lige kunne rejne med. Jeg besluttede mig for at sætte noget til Danmark, da jeg fandt ud, at jeg ville læse medicin. Fordi man kan ikke tage det noget, der anser for grønland. Jeg ville gerne studere psykologi, og det kan man kun her i Danmark. Ikke da jeg er med i Grønland. Så derfor måtte vi flytte her til min lille da, der hedder Gigodanna. Hun var et år, da vi flyttede. At komme til et fremmed land, nærmest fremmed land, med en lille P. Det var skræmmende, fordi man også havde et ansvar som mor. Ingeniørstudiet ligger ned på Navitas, som er en ret ny bygning. Jeg er ned på Navitas hver dag, fordi vi har undervisning. Jeg har 10 timer fra 8 til 16. Jeg står tidligt op, spiser noget mornmad, cykler noget på skolen. Jeg er hjem, køber ind og laver mad. Også er det jo meningen, at jeg skal lave lekser, når man kommer hjem. Men nogle gange er jeg for træt til at gøre det. Vi vågner op, og så laver jeg mornmad og gør han klar til at tage ud. Og når vi tager ud, så tager vi bussen og tager ind til vågbestuen. Og så afleverer jeg han. Og så tager jeg ud og laver sig, enten i dogged eller universitetet eller da hjemme. Og så når jeg har læst, så henter jeg hende. Nogle gange tager vi ind til dogged, hvor der er en lejblads. Så tager vi en hyggelig tur, da han lejer. Og så tager vi tilbage hjem til os. Og jeg laver aftensmad. Og vi hygger os lidt før hun går i seng. Det, jeg kom til Danmark, det kan være lidt personligt udfordrende, fordi jeg taler flydende dansk. Og jeg troede, at jeg ville have det nemt ved at få nye danske venner. Men jeg synes faktisk, jeg har været lidt svært, og hvor den måde man er på, når man er meget anderledes hernede. At komme i gang på studiet, det var jo også svært. Fordi man tænker grønlandske, men læser dansk og engelsk. Og hvis man nu læser engelsk, så skal man jo overset fra engelsk til dansk. Og så dermed også til grønlandske for at forstå det hele. Første gang jeg skulle cykle fra det grønlandske hus, så jeg havde ikke fået cyklet nu. Så jeg lå en cykel, der var for stor til mig, og jeg var ikke bant til at cykle på det tidspunkt. Så på vejen ind mod byen så vælte jeg selvfølgelig. På medicinstudiet, der havde jeg ikke noget overblik over, pensum og hvornår eksamen var. Og det er jo sådan noget fjollet og noget, ikke at have overblik over. Så da jeg startede på engelsk studiet, der var jeg beslutet på, at jeg skulle have styr på det fra starten, hvornår starter eksamstiden, og hvor meget er det, jeg skal lære for at klare mig godt til eksamlerne. Det var den første halve år, der var der slet ikke noget struktur i vores dagligdag. Det var meget svært at skulle sige til mig selv, at nu skal jeg studere, og have nogle bestemte rammer for, hvornår man studerer, og hvornår man har tid til sit barbe. Det grønlandske hus har hjulpet mig, først og fremmest for, at tilbyde kollegeværelser, hvor man kommer ind i en kultur, man kender, i stedet for at blive smittet ud i Danmark nærmest. Så det har hjulpet rigtig meget, at møde andre grønlander, som lige har startet. Men jeg har også brugt det grønlandske hus meget hos studiovejlederen Anna-Klausen, både med det farvlige og også det personlige. Hvis man vil starte her på universitetet i Aarhus Universitet, så skal man bare tage det hele oguleigt, og være i mødkomne, snakke med folk, og være åben. Man skal også være god til at planlægge, for jeg var nemlig ikke så struktureret, da jeg startede. Så man skal have en plan for det næste dag, ellers så går det ikke. Mit vigtigste råd til, når man kommer fra Grønland, og skal til at studere hernede, det er at finde nogle venner, uanset om det er andre grønlander, eller om det er nogle fra studiet, men det er simpelthen så vigtigt, at få nogle venner at kunne snakke med, og bare venne til at lave lækser med, fordi det hjælper rigtig mange meget, at have nogen at kunne læse op til examensamme. Så det synes jeg helt klart, at man skal gøre.