 Kære rejter, kære bestyrelse og prismodtagere, kære gæster, det er rigtig dejligt at være hos jer i dag til lykke med Føsselstaden. Jeg har jo selv læst på KU, jeg beklager, jeg ved godt det er en dårlig start på talen, men sådan arbetede sig nogle gange i mit liv. Da Aarhus Universitet kom til verden for 91 år siden, så var Netop Københavns Universitet faktisk ret bekymret. Man frygtede, at den nye, jyske opkomling ville ridde af stelmen alle ressourcerne, også andre byer var med sund lege. For den fejde om at være konkurrent til hovedstaden havde varet i flere hundre år. Det var for eksempel en prøvst venavn Tygonius, han menede at Viborg. Det var en fuldstændig oplagt by for et nyt universitet. Her blev man ikke distraheret af hovedstadens tallri for førelser. Så Viborg var en smuk by med den allerreneste luft, som han skrev. Så da Aarhus' staværende borgmester Jacob Jensen lavede den tredje og siste grundstegn til Aarhus Universitet, så valgte han sin ord med omhus. Det universitet er ikke rejst for jyder alene, sagde han. Det er et dansk universitet, der er rejst i Jylland. Og jeg håber, at det må blive besøgt af unge fra hele landet. Og det må man sige, det blev. Aarhus Universitet blev til ud fra en tankegang, som vi stadig skal værene om. En tankegang om, at det videnskabelige liv skal spredes ud over hele landet. At vi har brug for gode uddannelser og fremragende forskning i hele Danmark. Så vi kan give alle dansker mulighed for at uddannelse, blive klogere og få et bedre liv. Et universitet som jeres har et stort samfundsansvar. I skal uddane vores unge til Danelse og til et arbejdsmarked, vi endnu ikke kender. De skal være fagligt dygtige, men de skal også have kritisk sands selvstændighed og ikke mindst nysgærighed på verden. I den sammenhæng vil jeg faktisk tilslutme rektoren, at I er på linje med forsvaret, når det kommer til vores demokrati. For vores demokrati er dybt afhængig af menneskers ævne til at stille sig kritisk og nysgærigt over for verden. Derfor skal de studerende også kunne se problemstillinger fra fjerde vinkler. De skal kunne se stilling, modsige og udfordre, også når det er lidt irriterende. Og de skal kunne skældne rigtigt fra forkert. Universiteterne er sat i verden for at sikre ny uavhængig og tro værdigviden. Derfor skal jeres forskere kunne formidle deres resultater frit og ufilteret. Det er vigtigt. Jeg tror også, at det er noget, I har været lidt optaget af på det seneste, hvis jeg ikke tager meget fejl. Jeg vil gerne sige i dag, at jeg er meget glad for, at I har diskuteret det. Har det seriøst, det vil jeg gerne takke jer for. Danmark er i dag et af de stærkeste forskningslande i verden. Det har jeres forskere blandt andet en del af æren for. Senere i dag skal vi hædre nogle af dem, og det glæder jeg mig til. For det er forskere, der hukker diamanter ud af viden. Modige forskere, som går forest og hjælper os med at løse nogle af de udfordringer, vi står over for, som samfund. Som alle her i salen ved, så forandrer klimaet sig. 2015, 2016, 2017 og 2018 er de varmeste år, vi nogensinde har haft. Vandstanden i verden sævnestier, dyrer planter af erfare for at uddø. Den regering er en del af, at gøre noget ved det. Det ønsker vores land. Vi vil knække klimakoden for, at den knækker os. Derfor har vi sat os til mål, at vi vil nødbringe Danmarks udledning af CO2 80% inde 2030. Det er et meget ambitiøst mål. Og særligt den sidste del op mod de 80% bliver svær at nå. Det vil kræve virkenydler, vi endnu ikke kender. På vej her til, havde jeg som bestyrelseform, at man allerede har noteret nogle børn på bagsædet. Og min datter, hun sad hele vejen og vinkede til alle de vindmøller, vi kørte forbi. Vindmølle! Ha ha ha! Vindmølle! Ha ha ha! Og det er jo sådan et meget synligt eksempel i vores landskab på, at vi har gjort det før. Vi har brug for at gøre det igen. Og en ting er sikkert, vi har brug for jer. Vi har brug for forskningen, hvis vi skal finde nye grønne løsninger. Og derfor har vi også brug for at investere mere i den retning. Vi har brug for innovative forskere. Og det begynder allerede på studierne, hvor de studerende skal turge og forst, og tænke helt selvstændige tanker. Og derfor bliver jeg også bekymret. Når jeg hører, at så mange studerende, også husk jeg, i dag har undt i livet. Hvad femte er presset og stresset? Ikke bare op til examen, det har vi alle sammen prøvet, men også på en helt almindelig hverdag. To af jeres studerende har lavet en ny podcast-serie, der hedder Kær med Studerende. Og de undrer sig herover, hvorfor man ikke tør tale åbent om karakterer, med mindre man har fået 10 og 12. Hvorfor kan man ikke sige højt, at man er lykkelig for at lande et 4-tal, eller at man har nedt uover et 7-tal? Jeg vil godt sige åbent her i dag. Nogle gange skal man jo gå foran som eksempel. Jeg har dumpet examen, oven i købet i økonomi, og endda på statskundskab på KU. Og jeg ved jo godt, at hvis man spørger her i byen, så er der jo en holdning om, at den burde jo lige være til at klare. Ikke at vi skal tage den strid i dag, det er jo en fæstdag. Men det der med at snuble, det har vi jo alle sammen prøvet, og det går jo alligevel. Det er ikke noget, vi skal skamme os over, og vi må ikke lige så optage af at være fejlfri og jakte toltaler, at vi går ned med stress og angst. Vi er netop nu i gang med at kigge på hele området, og det er både karaktereskalan, det er uddannelsesloftet, og det er hele optag i systemet, som jeg tror er en del af løsning, men ikke den hele. Der er en grundlæggende fortælling i øjeblikket om, at de uddannelser med de højeste gennemsnit, også helt automatisk er de bedste og de mest vigtigste for vores land. Og så hænger det jo ikke sammen. Vi skal tur folde ud, og vi skal tur være mere åbne. Men vi politiker kan ikke gøre det alene. I skal også til den her kultur og den her udvikling alvorligt, og skabe nogle rammer, der gør det muligt for de studerende at tale om det der er svært. I er jo en institution i byen, og der er jeg både her som ung, der har hørt man hele tiden om det fællesskab, der var her. Ikke mindste i forbindelse med Krapseilasen, men også i Ørrit, og det kan I være stolte af. De nye studieboliger i bygget her på campus er også et rigtig godt element til at skabe et studiemiljø, hvor de studerende hele fra starten bliver en del af et fællesskab, som de kan få glæde af, når kredet om prestationer begynder at melde sig. Meget er sket siden borgmester Jacob Jensen lavede den 30. og siste grundsten til universitetet. I 91 år har I været hjemstede for unge, der fordybet sig og forundrede sig. I 91 år har I skabt forskning, der har kommet hele verden til gang. I 91 år har de mennesker, der arbejder her, været med til at puste om og liv i de her gode mustensbygninger. I har i den grad bevist, at I ikke kun er det universitet for den gyske befolkning, eller er det universitet kun for Danmark. I er et universitet af verden, til lykke med fødselsdagen, og tak for opmærksomheden.