 I dag skal jeg snakke om spontane og traumatiske arrendringer, og det er ikke sådan, at det er det samme fenomen. Men når jeg alligevel har valgt at kalde forlesningen for spontane og traumatiske arrendringer, så er det fordi, at sommetider kan spontane arrendringer have en hel del at gøre med traumatiske oplevelser. Men det er noget, som jeg vil komme ind på i løbet af forlesningen her. Spontane arrendringer. Det er et meget bredt begreb. Det er simpelthen arrendringer, der dukker op af sig selv, uden man gør noget for sø på at huske dem. Her er det eksempel på en spontane arrendring fra en ung kvinde. Hun beskriver først den situation, som hun er i, når arrendringen dukker op. Jeg stod ved busstoppestet og ventet. Jeg tænkte på, at det var et lidt skummel sted at stå alene. Der var en masse uhyggelig lyd fra fabrikken ved siden af. Bilerne kører forbi. En bil med meget skarpe løgter kommer kørende hen imod mig. Pludselig husker jeg, at min lillebrugers 8-års fødselsdag for mere end 10 år siden. Han får en lejtøjs robot, som kan lyse med øjnene og gå selv. I kan se, hvordan den her arrendring kommer dukker op af sig selv. Formentlig i hvert fald til en visk grad udløst af søgnet af bilen med de skarpe løgter, som på samme måde, som lejtøjs roboten, kommer hen imod hængen. Det er et godt eksempel på en spontane arrendring. Som sagt er det centrale ved den, at de dukker op uden at vi gør forsøg på at huske dem. Derfor står de i modsætning til det, vi kalder for viljestyrere arrendringer. Det er arrendringer, hvor vi målrettet og kontrolleret prøver på og genkaller os noget. For eksempel, at de har ofte i forbindelse med problemløsning, hvor laver jeg nøglerne hen. Så synes man rundt og i sin hukommelse prøver på at finde på mulige steder, man kan have lagt i deres nøgler og søge og søger både i sin hukommelse og måske også i omgivelserne. Det kan også være, at man ser et bekendt ansigt og spørger sig selv, hvor har det her kendere den her person frem? Og lige så snart man laver sådan en målrettet søgning, så er vi over i det, som hedder viljestyrere arrendringer. Og det er de spontane arrendringers modsætning. Baggedele er et udtryk for det, eller kommer fra den del af hukommelsen, som vi kalder for selvbiografisk hukommelse. Og det er simpelthen selvbiografisk hukommelse, det er simpelthen evnen til at huske personlige oplevelser og mentalt genopleve dem i bevidstheden. Og selvbiografiske arrendringer involverer derfor sansemæssigt i forstillingens billeder, i siger visuelle detaljer, følelser og så videre, som man rekonstruerer i arrendringen. Og som sagt, så kan selvbiografiske arrendringer altså både være viljestyrede og spontane. De spontane arrendringer er ikke så særligt, har ikke været så udforsket i psykologien. Det er faktisk ikke forkert at sige, at det er vi udstrækninger her på Aarhus Universitet, at vi har undersøgt spontane arrendringer, sådan som de opstår i hverdagen. Og vi ved fra den forskning, og så også fra den forskning, som vores kolleger i udlandet har leveret i den samme sammenhæng, at spontane arrendringer er hyppige i hverdagen, de er formentlig universelle, og dermed mener jeg, at alle, der har en intakt selvbiografisk hukommelse, vil også have spontane selvbiografiske arrendringer. Vores forskning tyder på, at de kommer fra det samme hukommelsesystem som de viljestyrede arrendringer, men de er udtryk for en mere primitiv, mere associationsdreven genkaldelsesform. Man kan populæresagt få spontane arrendringer, mens man går rundt med hovedet under armen, men det er ikke nogen, man behøver at tænke sig til og arbejde så hårdt for. De har nogle centrale funktioner for os i form af at hjælpe os med problemløsning, giver os idéer og mange andre ting, men de kan også have dystfunktionelle side-effekter efter traumatiske oplevelser, og det vil jeg komme ind på senere i forelesningen. Vores forskning har vist, at spontane arrendringer er indholdsmæssigt, er lidt anderledes end de viljestyrede arrendringer. Der er en tendens til, at spontane arrendringer ofte omhandler mere specifikke episoder, altså helt konkrete hendelser, som man har haft eller har været ude for i sin foretid. Og de kommer også sammenligning med de viljestyrede arrendringer ofte med en større følelsesmæssig påvirkningskraft. Det kender de fleste nok selv, hvis de har været ude for et tag, for eksempel. Så er det ofte de spontane arrendringer om den person, man har mistet, der trækker guldtæppet ikke under en følelsesmæssigt. Det er ofte der, man bliver virkelig følelsesmæssigt påvirket, når arrendringerne ducker op af sig selv. Og det har Sikker, der gør med, at hvis spontane arrendringer, det har man ikke tid til at lave det, som psykologer kalder for emotionsregulering. Altså, at man går ind og laver en omfortolkning af tingene, som dyser følelserne ned. Det har man ikke rigtig mulighed for, når arrendringerne kommer altså selv uden man har forberedt på det. Den måde, vi har undersøgt spontane arrendringer på en af måderne. Det er ved hjælp af noget, vi kalder for en struktureret dagbo, hvor personerne, som deltar i undersøgelsen, går rundt og noterer spontane arrendringer ned, efter et fastset af spørgsmål og vurderingsskalaer. Og det kan foregå enten med sådan nogle elektroniske dagbøger eller en papir og byjerns versionen. Men på enten er, at man er nødt til at fange de spontane arrendringer netop, når de ducker op. Fordi det er med spontane arrendringer ligesom med drømme, at man glemmer det meget hurtigt, efter man har haft dem. Så det er vigtigt for forskerne, at vi får noteret de her spontane arrendringer ned umiddelbart, når de ducker op, og derfor får folk nødt til at gøre det lige, når de får dem. Der har som sagt lavet efterhånd mange undersøgelser, og en af de ting, som de her undersøgelser viser, det er, at langt de fleste spontane arrendringer, de udløses eller de efterfølger et eller andet i omgivelserne, eller i den situation, som de opstår i, de har et eller andet tilfældes med den situation, som de opstår i. Der er en eller anden form for ledetråd, en eller anden associationsforbindelse, som jeg visste i eksempelet med den ugen kvinde, der stod evendet på bussen, der havde vi forlygterne, som mindede hende om robotens øjne. Og så er det generelt med spontane arrendringer, at de opstår som resultat af et eller andet forbindelse til den situation, de opstår i. Det kan I se her, at langt de fleste, på tværs af de her undersøgelser, så har langt de fleste arrendringer en eller anden identifierer bare ledetråd i omgivelserne, eller i eksempelet omgivelserne i den situation, som arrendringen opstår i. Nu fik jeg sagt omgivelserne flere gange, og det er simpelthen fordi, at vores undersøgelser også har vist, at det overvejen er, at det mest er ting i de yderere omgivelser, der udløser spontane arrendringer, mere end det er ændre forhold, altså tanker og følelser. Selvom man har også spontane arrendringer selvfølgelig til tanker og følelser, så er det mere træk, f.eks. sensepåvirkninger fra de yderere omgivelser, der udløser arrendringerne, som igen eksempelet med billykterne jo også kunne illustrere. Og så er det også sådan, at spontane arrendringer opstår hyppigst, når man laver noget, som ikke ser lidt opmærksomhedskrevne. Det kan være, at man står og skræller kartoffler, eller sidder og lytter til en forlesning, som man måske keder osv. Eller det kan være, at man cykler hjem fra arbejde eller er ud af løbentur. Og det er jo med til, som jeg sagde før, så er vores tankegang, at spontane arrendringer ikke er særlig krevne, ikke særlig kognitiv krevne, og de ting, som jeg viste jer med, at de var meget associationstyret, det peger i den retning. Der er også studier af spontane og vilgestyrede arrendringer. Den hjernaktivitet, der knytter sig til spontane og vilgestyrede arrendring, som man har lavet ved at lægge folk ind i sådan en scanner som denne her, og målt hvor hjernen, der er øget blodgæmmestrømning, når man henholdsvis husker noget spontant eller husker noget vilgestyrede. Og for at gøre en lang historie af kort, så vil jeg bare vise jer et enkelt billede fra, så den er i øvert, i studiet, der blev udført her i Aarhus, ved Aarhus Universitet af Nikolij Nehal og hendes kolleger. Og det studie viser, at når folk bliver bet om vilgemæssigt at huske nogle billeder, de har set før, så er der øget blodgæmmestrømning her, en frontal del af Cortex, sammenlignet med hvis materialet dukker op af sig selv. Og den del, hvor I ser den her plett, den her øget blodgæmmestrømning, det er et område i hjernen, som er forbundet med strategisk, som man ved, er forbundet med strategisk søning, sådan en problemløsende adfærd. Så det understøtter jo, at det er svære kognitivt set, eller intellektuelt set, svære at få fat i de viljestyrede arrendringer inden de spontane. Det kræver, som jeg sagde før, så kan man få spontane arrendringer, mens man går rundt med hovedet under armen. Men det er jo let at sige, samtidig må man så spørge, hvad er det så, deres opdukken egentlig afhænger af? Men kan det overhovedet lade sig gøre, at der pludselig opstår sådan noget i bevidstiden? Og der er to forhold, som jeg mener er medbestimmende for, hvorvidt der opstår spontane arrendringer. Og det ene forhold, det er, hvor godt ledetråden, altså hvor godt associationsforbindelsen, matcher en arrendring. Og det andet forhold, det er arrendringens egenstyrke, det man også kalder for arrendringens tilgængelighed. Lægger man de to ting sammen, fordi sammen spiller nemlig med hinanden, så får man en regel, som kan formulere sådan her, at en svag arrendring kan ducke op, hvis ledetråden er stærk. Og det skal jeg nok fortælle nogen af, hvad jeg mener med det. Og omvendt, kan en stærk arrendring ducke op selv ved en svag ledetråde? Når man prøver at give nogle eksempler. En svag arrendring kan ducke op, hvis ledetråden er stærk. Hvad er en stærk ledetråde, så? Ja, en stærk ledetråde, det er en ledetråde, som kun matcher en bestemt arrendring. Hvis man kun har fået blåbærevin en gang i sit liv, og så smager den her exotiske drik en anden gang nogle år efter, så er det højstensynlig sådan, at smagen af blåbærevin en anden gang vil udløse arrendringen om første gang man fik den her drik. Fordi der ganske enkelt ikke er nogen konkurrence, det er den eneste match, det er til den ledetråde. Vi kan også eksemplificere det lidt med nogle billeder og forestille jer, man kommer fra et fremmed land og får sådan en lækker tærre det her, med blåbære og så videre på, og nyder den, og man er på ferie i Danmark måske, og så går der nogle dage, og så får man endnu en blåbære ret. Og så er det højstensynlig sådan, fordi man kun har fået blåbære de her to gange i sit liv, at den anden gang vil udløse arrendringen om den første gang. Så det er en stærk ledetråde, en stærk ledetråde matcher kun én arrendring. De stærke ledetråde, det var noget som den franske forfattermarsel Proust, behandlede meget, tror jeg godt man kan sige, i sit meget store selvbiografiske værk på sporet efter den tabte tid, hvor han lovpriser spontane arrendringer og også giver flere eksempler på det fra sig selv. Han skriver et sted i det meget store værk, skriver han, det er til ingen nytte, at vi prøver at mange foretiden frem. Alle, hvor intelligens anstrengelser er forgavet, den er skjultes sted uden for intelligens område, hvor til den ikke kan række i en eller anden materiel genstand, i den fornemmelse denne genstand vil give os, men hvor ved vi ikke. Så det beror på en tilfældighed, om vi på alle landtidspunkt kommer forbi sådan en stærk ledetråde, der kan aktiverer en arrendring, siger han. Han har så ikke ret meget til at overstå de viljestyrede arrendringer, fordi han mener, at det er sådan, der får man bare den samme historie hele tiden. Men det forhold, at en stærk ledetråde kan udløse selv svare arrendringer, det kan man udnytte, og det udnytter man blandt andet i arrendringsformidling med demente. Der foregår blandt andet en spændende arrendringsformidling i den gamle by her i Aarhus, hvor ældre med dements bliver inviteret ned i en gammeldags stue i den gamle by, hvor de sidder og hygger sig. Ikke se, der er en petroleumslampe, og der er gammeldagsmøbler, der er el i kakelovnen, de får pannekager, der er bakt på et komfur i et tilstødende rum, som er et gammeldags komfur med ildsted. Og så sidder de der og hygger sig, og samtidig får de vanillekranse, for de smager også fantastisk godt. Og så sidder de der og hygger sig, og så ser de også nogle gamle genstande, der bliver sendt rundt, og som kan give anledning til samtale. Og så kan der samtidig ske, at der pludselig er en af de ældre med dements, der får en stærk ledetråde i hånden, og pludselig bliver i stand til at huske noget, som har været gennemt væk i mange, mange år. Det er et eksempel på det, man kan udrette med sådan en stærk ledetråde. Og det er selvfølgelig tilfældigt, om det er sådan et mirakel, om jeg så må sige, opstår. Den anden side af sagen, det hvor det omvendte, det er, at en stærk af rendring kan dugge op, selv hvis ledetråden er svag. Nu kommer vi så ind på noget af det med traumatiske af rendringer. En stærk af rendring, det er en af rendring med rigtig mange detaljer, og med forbindelser til mange andre tanker og af rendringer. Og hvis der er noget, der kan skabe stærke af rendringer, så er det fødselsmæssig aktivering. Hvis vi bliver fødselsmæssigt aktiveret, så skabe der typisk meget, meget stærke af rendringer, om den situation, vi var i, som skabte den fødselsmæssig aktivering. Og det kan selvfølgelig både være positivt fødelser og negativt fødselser. Men lad os prøve at se på, hvad et eksempel på en stærk af rendring, der opstår ud fra negativ fødselser. Det her er et uddrag af, eller det er faktisk en af rendringsbeskrivelse af en dansk soldat, som har kommet hjem fra organistanden, og han beskriver en af rendring, der ned fra, som han siger, er den mest negativt af rendring. Han har fra sin missions, fra udsendelsen i organistanden. Under normalt petroleum rammer vi en vejsidebumpe. Vi er en af flere køretøjer, hvor jeg kører som en af dem, og hvor det er den sidste, der bliver ramt. Alle på bilen dør, selvom vi yder den hjælp, der kan gies i sådan et uheld. Det var nogle rigtig gode venner, der omkom den dag, så det har sat mange tanker i gang. Det, man tænkte mest på, var, at man selv havde kørt over, det stedet få min sekund og før bundens brand, men også ens familie var meget i tankerne efter følgerne. Der kan I se, hvordan han selv betoner, alt det, han kommer til at tænke på, alt det, der foregår i hans bevidsthed i forbindelse med den meget stærke fødselsesmæssige situationen. Så her har vi en af rendring, der skaber rigtig mange forbindelser til alt muligt andet, og dermed så bliver den's tilgængelighed øget. Den bliver en meget stærk af rendring. Og en stærk af rendring kan ducke op til selv svaget ledesråde. Det vil sige, alt muligt kan faktisk i princippet aktiverer en stærk af rendring. Det kan være støvler, det kan være babyen, det kan være alt muligt, da efterfølgende kan gå ind og være ledesråde til sådan en stærk af rendring, og det betyder, at personen kan blive hjemsygt af rendringen, og den kan blive ved med at ducke op igen og igen og igen. Og så er vi over, hvis det sker, så er vi over i noget, der mener om det, man kalder for post traumatic stress disorder på engelsk eller på dansk, post traumatisk belastningsreaktion. Der er også mange, der bare kalder det for PTSD. Og det er simpelthen den tilstand, der kan opstå, den forstyrelse, der kan opstå, der kan opstå, hvis man har været ude for en traumatisk oplevelse. Det er ikke sikkert, at det sker, det er ikke sikkert, at man udvikler den her ledelse, men den kan opstå. Og noget af det, som kendetegner PTSD, det er, at man skal have gensagende invaderende og belastende arrendringer om begyvenheden, så som forstidningsbidder, tanker og perception, og det er bare et andet ord fra ting, man opfatter, eller sygt indtryk. Gensagende belastende drømme om begyvenheden, og en pludselig oplevelse af eller agerende, som om den traumatiske begyvenhed gensuser i nul, og alt det har at gøre med arrendringer, der gensager sig i bevidstigheden. Så en måde for klare de her genoplevelsesymptomer på, det er simpelthen, at der er udviklet sig en meget stærk arrendring om oplevelsen, som derfor bliver ved med at komme anstigende i bevidstigheden, og den ledsages så af alt muligt følgesmæssigt ubehaget. Mer er så den uddybet for at have posttraumatisk belastningsreaktion eller PTSD. Ja, så skal man have været ude for en traumatisk oplevelse, som sagt kendetegner ved. Den har været meget alvorlige. Man har haft nogle stærke følgesmæssige reaktioner på den. Og så skal man have de her genoplevelsesymptomer, som jeg har beskrevet. Og netop når man har sådan nogle genoplevelsesymptomer, så er det meget naturligt, at man prøver på at undgå ledetroet til arrendringen. Så genoplevelsesymptomer, de ledsages af sådan en undgåelsesadfer. Så man, og der er jo rigtig mange ledetroede, der kan aktiverere en stærke rendring. Ja, så kan det faktisk betyde, at man kommer til at skulle undgå rigtig, rigtig mange ting, og i hvert fald kan det betyde, at man isolerer sig mere og mere og mere fra omgivutornem. Det er også, tilsdagen er også kendetegnet ved sådan en øde, arousel som psykologerne kalder det. Altså en øde anspændighed, en øde aktiveringstilsdagen, som gør, at man farlitterer sammen, at man ikke kan koncentrere sig, har svært ved at sove om natten, og så videre. Ja, men som sagt, spontanerendringes op, ducke afhænger af de her to ting, hvor godt en ledetråde matcher en arrendring, matcher den kun ene arrendring, så er det en enorm stærk ledetråde. Og på den anden side afhænger spontanerendringer også af arrendringens egenstyrke, har man meget stærk arrendring, så har den stor, en stor sensyntighed for at ducke op spontanet. Og for at sammenfatte, så kan man sige, at en svag ledetråde kan ducke op, hvis en svag arrendring kan ducke op, hvis ledetråden er stærk, og en stærk arrendring kan ducke op selv ved en svag ledetråde. Og på den måde, så kan arrendringer blive til spontanere arrendringer både være en velsignelse, som vi så med arrendringsformidling med dementet, og en forbandelse, som vi så med i dem, der lider af posttraumatisk belastningsreaktion. www.multi-multi-multi.com