 Så husk at hygge sig, mens man er på studiet. Altså, jeg ved godt, det er der ekstamelseras og karaktereras. Altså, selvfølgelig betyder det lidt på dit første job. Men husk at nyde, at du har bare kan suge alt til dig, og du får nogle skide, gode venskaber for livet. Og de, som bare husker at nyde det. Altså, nogle gange, så synes jeg, at jeg tænker, hvorfor kæmpe jeg så meget med de fucking ekstamler nogle gange. Når jeg kan bare købe, altså, en mindre karakter har også været god. For jeg blev, jeg blev fanget i den der stemning af, at vi skulle alle sammen være. Og det, altså, det betyder ikke rigtig noget. Altså. Hvis I lige tager dem her, og så tager dem over, når jeg strøjer dig. De her kommer lige over. Det kan jeg sige. Det er altså de fedeste opgører, jeg synes, jeg har. Det er dem, hvor du ikke, du kan ikke se i løsningen, når du starter. Altså, det hele den her process med, at vi har et problem, der skal sådan her. Hvordan kommer vi der hen? Og du går mange forskellige varer i dig hen, men de sidste ender man dig. Og det synes jeg, at det for mig er virkelig fedt. Men nu får de opgave, man kan få lov at være kreativ og sige den om. Altså, hvor hvilken udforsk mange forskellige ting. Altså, så der ikke er en opskrap for at være inden det opgaver. Men der er ligesom en metode og en tankegang, man kan anvente til at få løsne sine problemer. Jeg hedder Astrid. Jeg er 28 år, og jeg arbejder som udviklingsingenar hos TRV & Dynamik. Så sidder vi TRV & Dynamik, som er en medicad firma. Der er et møteskustjør. Og vi fokuserer meget på at udvikle, eller? Vi udvikler teknologier til at kunne måle EG, altså hjernes elektriske signaler. Så vi forsøger at udvikle, kan man kalde, Liverpool teknologier, som du kan bruge i hverdagen til at monturere hjernes elektriske impuls. Så det er jeg primært, at sidder og kigger meget på, det er det, vi kalder øre EG, som betyder måling af hjernes signaler ind i ørene. Vi sidder og kigger på rigtig mange forskellige måder, vi kan udvikle denne her teknologi eller apparat, vi er i gang med det endnu. Og så er der et spor, vi kører i lige for den dag, som du hele tiden følger op på indtil vi synes, vi har en god løsning. Så det er jeg meget tegnet op i træet, for det er printet, for det er testet ind i vores målerum, og så prøver jeg at måle EG og få nogen kollegaer til at sidde med det og pine dem lidt mere på noget ind i deres øre. Så kan de sige af eller sige forfand, altså den der, den kan ikke sidde der eller sådan. Så det er synes jeg, at min arbejde er med i dag lige nu, så det har været fedt for mig at kunne kombinere det tekniske, men også interessent for fysiologi og kroppen. Altså det er troligt spændende, det er der med, at du har et menneske og et apparat, der skal arbejde sammen, og hvad man gør, men så er det bedst. Altså, så er jeg. Jeg skrev mit mekanik speciel i brudet i kranstpulsoren, den der sidder i Halsten, og lavede en brudmodel for det, udviklet en brudmodel for det. Og så gik jeg ud og startede en virksomhed bag efter, der arbejde med robotter til produktionsindustrien. Har du selv startede virksomheden? Ja, det gjorde jeg faktisk mens jeg stadig væk studeret. Jeg var i værksætter og installerede vores første robot, mens jeg stadig væk to vores kandidat. Jeg hedder Casper Hansen, jeg er 33 år, og jeg er en stedende direktør i robotvirksomheden Technikon. Hvorfor noget virksomhed så langt væk fra det speciale, du havde valgt? Ja, men det er at være en tilfælde. Jeg troede, at vi skulle lave sådan en rådgivning i tjenervirksomheden. Jeg havde arbejdet hver ad det faktisk først, og lavet lastberegninger til testudstyr. Det gjorde jeg igennem min studio og så videre. Og så blev mig armstudiekamaret ind i om, at vi skulle lave starten virksomhed. Hvorfor? Vi kan da gøre det samme som er det. Hvor særk kan det være? Og så forsøg vi det også på. Og så en af døren, der kom der nogle af denne nye Universal Robots fra Odense. Den var lige begyndt at komme i markedet på den tidspunkt. Og så spurgte jeg, at jeg ikke installerede denne robot. Så selvfølgelig kan vi det. Hvor særk kan det være? Og det var faktisk ved daglige højtaler. Så vi lavede en robot, der skulle skrue enhederne i højtalerne. Det skulle vi skrue i. Og daglige er ikke et højtkvalitetsprodukts. Så de ser krav til, at det her skulle være på momentstyring. Og problemet er bare, at det er selvskærende skruer i kinesisk limetræ. Så det var tæt på en mulig opgave, vi sagde i aften. Men det lykkes faktisk, og den har skruet mange millioner skruer i dag. Og The Rest Is History. I dag er vi faktisk en af verdens 15. største. Det var en død af Universal Robots, og har brugt det i en hvid udstrækning af industrier. Men det var rent tilfældig. Hvad havde han ikke gået ind af døren og spurgte, at jeg kan hjælpe mig at lave denne her skruerobot, som vi aldrig har nødt til i robot teknologien? Jeg visste heller ikke at være skuld. Og så gik min gymnasie, så der sætter noget om matematik og fisik. Det var en god test. Hvad skal vi så? Og siden jo, jeg har kigget ind i det, så det meget det der med, at det er på mange punkter nemt at forstå, at så er der noget, og så kan man tegne det i computeren. Og så kan det komme ud af computeren, og så er det her. Og så kan man virkelig... Det kan man forholde sig til, ikke? På den måde er det så enormt nemt at forholde sig til engineerfad. Så er det noget mere kompliceret end det nogle gange, og så nemt er det ikke altid. Men i princippet er det også de opgave, at bedst kan lide at lave. Det er egentlig de der, hvor man tænker, at man kan holde i hånden. For det er det, jeg skulle nemt at forstå. Det er det der, vi snakker om lige nu. Det er ikke så meget andet. Det kan nok at lide den der skaberglæde på en eller anden måde. Jeg hedder Kristine, og jeg er 31. Jeg arbejder som projektingenør hos Danske Engineers. Jeg laver jo alt muligt. Det, der er, hvem man er, projektingenør. Det betyder, at jeg hjælper alle mulige forskellige kunder. Der kommer en og døren, ligesom der kommer nogen ind og skal installere en robot. Og så arbejder man for dem nogle gange ude hos dem, og nogle gange har de projekt bedre, der ser. Jeg har brug for, at du laver det her, så kommer de med en speciifikation, og så skal de så meget være det tilbage, der er færdigt. Men det, jeg har været i stor virksomheder med mange, mange, mange tusinde anser, det er også nede til det små virksomheder, hvor de kun er førere, og så sidder man derude og skal være med i det. Og på alt muligt forskellige projekter. Det startede inden, at jeg gerne var automechaniker. Og så prøvede det, at være hos praktik. Ja, det var fint nok. Og så tænkte jeg, at der må være noget, der er federe, og det må være at være med til at design. Måske ikke lige skrive hele listen ned, men i hvert fald og med til designkomponenterne, og designflyd. Så det var egentlig det, der fik min øjne op for machine engineering. Så det her egentlig var en drøm om at lave fly. Og nu laver jeg så vindmøller, men jeg vil sige, at der er rigtig mange komponenter, der går igen. Jeg hedder Mikkel, er 30 år, og jeg arbejder som aerodynamik og last engineer hos Vestas. Ja, men i min afdeling, der sidder vi og kigger på, hvordan skal Møller se ud om 5-10 år ude i fremtiden. Det er da, når man bliver fremstillet nogle ting, man har været med på. Så der bliver man virkelig så stolt. Det er stufet. Lige nu, der kører vi nogle vinterne, og det har jeg forberedt det sidste hattelår, på det koncept, jeg arbejder på. Og det har godt nok været uvirkelig for mig længe. Det har så været 3D-tejnende i 3D-programmet. Og så har jeg simulerede noget aerodynamik på det. Men det er der med, at når man lipplyciserer det i virkeligheden, og der har blivet brugt så også mange penge på den her testopstilling, og så tænkte jeg, at holde dig kæst. Det er stort, at vi vil nok have de tørre stål på mig, med så mange penge, og jeg synes i hvert fald hurtigt, da man kom ud faktisk allerede i mit praktikforløb, da var det vildt meget ansvar, man hurtigt fik, hvor de kiggede på en sådan ude i produktionen, for eksempel. Der var jeg ved LMU-indparer i Venuproduktionen, så kiggede jeg, at det er dig, der er ingeniørd, du må vide det her. Hvad er det nu grunden til, at maskiner og ingeniørdannelsen også er fra kvinder? Det tror jeg, at det har med, at man kan lave så mange forskellige ting, og jeg tror, at det ikke er... Jeg ved ikke, hvorfor, der ikke er nogen. Det er nok det, jeg har svært for at sige svar på, fordi jeg forstår godt, hvorfor vi er her, og der er jeg lavet ikke kraner, eller sådan... Det er som om, at man skal have sådan et eller andet, at man synes, at kraner er helt fedt, men det er sådan så fedt, synes jeg, at jeg heller ikke kraner, hvis vi bare lige skal lov til at sidde her. Der er ingen, der har sagt, at kan vi elskere kraner? Jeg har heller ikke snakket med, for de der biler, og sådan her, der er ikke sådan sådan nogen, og så er det jo færd nok, det er da nogen nødere gang. Jeg ved ikke, om det bare... Det er svært at sige, det er jo lige så meget for kvinder, som det fra mænd. Man kan lave kræner, hvis man synes, at det er fedest i verden. Men kørst eller hver? Jeg tror, at det var et kæmpe tap for os, synes jeg, at min årgang havde ingen kvinder, og det var et tap for os. Jeg tror generelt, at det tekniske fag, maskininginør i det hele tid, har simpelthen været for dårlig til, Maskiningenieur i sædelset har simpelthen været for dårlig til at sige, hvad er det en, der er formål med det, vi laver? Altså, du nævner kræner, men vi laver jo sgu ikke kræner, bare for sjov. Altså, vi gør det for, at vi kan installere grøn energi. Vi gør det for, at vi kan, altså, hele det her formålstredet aktivitet, det har vi glemt i kommunikationen af, hvorfor man skal være maskiningenieur. Så det bliver lynhurtigt sådan noget med, ja, men hvorfor gør vi dem? Det er fordi, at Tanjula fede. Nej, det er ikke det, det er. Nej, så vi har glemt, hvorfor det rent faktisk er vigtigt at være det. Og der tror jeg også bare, at der må også mænd, også se ind af, at vi er lidt mere primitiv. Vi kigger oftest på at sige, at okay, Tanjula er rent faktisk fedt. Altså, der er lige en evoluente kurve her. Det spiller meget fedt. Hvor det i hvert fald er midt indtrykker af kvinder. Højere grad lige har blikket rettet lidt mere mod høj sønden og siger, hvad er det egentlig for at dybe og formål, der er fortjent her. Så jeg tror, at hvis man kan få det med ind i en maskineningeniørstudiet, så tror jeg også, at man ser, at der kommer flere kvinder ind, fordi vi har faktisk noget at bøde ind med. Jeg tror, at vi har kløet det, vi skal bruge i dagen. Hvad med sku til?