 אריה בעל גוף, סיפור מעט חיים נחמן ביאליק פרק טט זו הקלטה של לגליבוקס, כל ההקלטות של לגליבוקס נמצאות במרחב הציבורי וכלת על ידי, אומרי לרנאו, מבסר את ציון פרק טט אכן רעתה עין במשורו של אריה, מה שלא רעתה בשער המשורים אריה, שפרנסתו מצויה בשופי מייתה נחסיו ומהלבה אותיו אינו סוחר עיצים בשביל הקופקה כי אם סוחר לטעבון, סוחר לשמה אחרי הסוסים נודעת ממנו חיבה יותרה למשחה העיצים והוא יודע בו פרק הוא מוצא בו טעם מיוחד, כאוהב עתיקות למשל המבין ערך תמונה עתיקה או כל דבר מלכת מחשבת יוצא מן המצוי והרגיל ועל כן, חיבב אריה ביותר את מיני מעשי היער שאין תשמישה מצוי ואינם נצרכים אלא לבעלנים במינים כאלה השתדל אריה להשיר את מישורו עד שהאלה הוא לדרגת עוצר עתיקות לממלכת מחשבת מעשה ייער וגם במראו החיצוני הוא בעיס דרב דמה המישור לחנויות של דברים עתיקים שבירחוב היהודים קורות עבות וערוקות למעלה מעשרים עמה שהיו לפנים קבוד היר, תלולות וצבורות בערבובייה משונה זו על גבי זו ומעיקות תחתיהן עלוני זוקן שכבר הוא שחרו פניהם מחורף וממתר של תקופות קיץ וחורף רבות והעלוני הזוקן האלה, דוחקים ולוחצים מצידה מפאם הם מרישים משונים ועובים ישנים נושנים שאין לעולם כל צורך בהם ולא יצלחו כי אם לתרני עוניות למטה מהם, אבל מה שלמטה מהם אין כל בריאה יכולה לדעת לפי שכבר טבע ונבלה בקרקע כל מה שלמטה מקובד המסע שניתן עליו גם הריה בעצמו שחך מה הוא המין שהיה מונח שם לפנים ונבלה בקרקע סמוך לאנקים ולנפילים האלה מצאו מקום הצרפתים כך קורה אריה לקורות ארוכות ודקות בעלות זנבות שאין דעתו נוחה מהן באלגה בהם מילם עלה, מפוזרים ומפורדים רעפי גג עשויים על פי מין הקדמונים שכבר עבד סברם ובטל סיכוים מהיות לגג רצוף להם מוטלים ציבורים ציבורים של מעשה ירדקים קרותות סלעות נסרים קטנים, מחשירי הגלות והופנים בכל זה צבור יחד בירבוב ירבה, מין בשינו מינו, חדשים וישנים שחורים ולבנים, קצרים והערוקים, עבים ודקים, מעורבים זה בזה יחד צפופים ודחוקים עד אפס מקום כל מיני הסחורות הללו אף על פי שחדה להיות להם עורך בין כל חרשי עץ ובניין בכל זאת צבורים הגבוהים הולכים ומתנבנים מהליהם גם בליכונים שלישיתם, טיבלה האדמה, שלישיתם נגנבת על ידי השכנים להסיק התנורים ושלישיתם תהה לבז להיקרים הפורקים מעשה יער במישורו וממלים את הצבורים המתמעטים שיעמדו אל מלוהם את הבז הזה ייקחו בהמטלה שצריכים להם לתיקוני אגלותיהם המתפרקות בדרך ואריה לא יחה בהם, אריה יבוז לקטנות כאלה פריץ טוב אחד ישיב לו שבעתיים כנגד כל זה והוא יישלם גם את הגנובה, גם את הבלועה וגם את הבזוזה ארבעה וחמישה ועל הרוב לא טעה אריה בחשבונו מי שהיה נצרח למיני עיצים שאינה מצויים, אחרי שחיזר על כל המישורים ולא מצאה הוא זקק לנפול סוף סוף בידי אריה אשר הריח מיד, במאה כתוב מדבר, ומה היא הציפור הסיפור אשר היקרא לפניו אביב שבשמיים ויחרוך את צידו ביד חרוצים ומפני שאמשל אומר כל הסנדלרים הולכים יחפים לכן לא ראה אריה בשנים הראשונות לאושרו קוד צורך בדבר לשנות אדירתו הישנה חורבה כפופה וסכופה שנקנתה לו לפני כמה שנים אגב קרקה כמעט בלא מכיר ולבנות בעצמו בידירה נעה למושב ולהכין לו כלים נעים כדרך הבריות אותה החורבה הישנה היא בעלת שני חדרים חשכים וצרים וחדר בשול גדול מאוד הן אומנם בעיני חנה שכבר הכיר באריה שנצנצה במאין תאהבה לחשיבות ולשם גבירה לא מצאה חורבה היא עם סדרת גגה שניתקמה באמצע כסדרת עשוס שומכן הוכבא קצה מפניה אבל אריה לא שם לב לתאוותה המשונה הלזו לא מכילות ורוע לב חלילה כי מפני שמאוד מאוד קשה עליו לצאת מלימודו ולשנות את מצבו מאוד מאוד היה זהיר במזלו בלבו נקבע מעלה ההזיה שעליו להישאר אותו אריה כאשר מצאה ומזלו אריה כזה מצליח ואין אריה אחר מצליח כל שינוי קל גורר רעה ושינוי מזל לשם הוכיח הלוחנה שלא יביא הקדוש ברוכות הקלה על ידה מאחר שלא נתקללו המזל אלה מזכותה וכיוון שהיא משיאטו לזה בוודאי עיצה טובה היא והקדוש ברוכו יסכים על ידה אריה כחלמיש מידעתו לא ימוש וכמעט שנועשה חנה מתקוותה להגיע בזמן מן הזמנים להצטלה של גבירה וכיוון מתחיל המארהרת אחרי מזלה וקובל את עליו למה לה כל האושר והגדולה הזאת היא מדי נחשבת כאחת השפחות בשוק ובאזרת אנשים מה קצה נפשה במהמדע שפל בין הגבירות ומה רב אחרפה והביזהיון אשר תסבה מידי סור אל בית קבורתה כלומר, דירתה זוג של גבירות גבייות ה, נוח לה שתיבלה בקרקע מי שתראנה אותה שתי גבירות אלה בנבלותה קבר, חשוך וצר כלי בית ראויים ומדולדלים כאחד הקבצנים ואריה, חמישים ומתיים עקוד בבית נועור יבונו שלולם יושב לא שם עם הגלונה ואינו חושש ולא חלום כך אגדה חנה ברוחה הקשה ואתה מען להתנחם התעניות האלה הלכו הלוך וקשה מאז התחילו לבקר אותה בחשי איזו מנשים שהייתה חנה מתלחשת עם ההן בקרן זווית, בהכווה ובזהירות אנשים הללו היו מאותן התגרניות המביאות, תחת הסינור מציאות קשרות תחשיטים ושירי מתווה לבית אנשים שעסקיהם רעים עם בעלי הן ויש להן צרורות של חשאים ואף לכנה היה מסע ומתן עם ההן וכבר חבושה בתמון במאמקי ארון בגדה תחשיטים יקרים רבים צרורים בשתי אנפילאות יחד עם צרור החשאים וחלום חסר לכנה אלה בית חדש וחילים נעים והרי היא כגבירה מביתן אבל מה שלא יעשה עשה חליה עשה הזמן ומה שלא עשתה חנה באמרי פיה נתן לה מעורה קל אחד ומעשה שיהיה כהחיה פעם אחת בעל לפני אריה אחד מנפלאות בעל קרקאסור מרקד על חבלים אותה פסה לייצים גבוהים חמישים אמה סוף דבר אחד מאותם הציפורים שאריה מחכה להם בעל המופת הזה הוא זכק לעץ גבוהה ומשונה לצורך מופתם ונפלאותיו ועץ כזה לא נמצא אלא במישורו של אריה וייקנעו האש מידו בחסף מלא הוא מפני שהעץ הזה נכלו בשלום בין הסדרות התחתונות טבוע חציו בקרקה תחת ערב רע ותילי תילים שלייצים אחרים וכך אריה לזכור פועלים לפנות את הסדרות העליונות ולרדת עד התיהום לחפור משם את העץ והיהי כחופרם והיימצא שם בקרקה מתמוניות מתמוניות של מעשה יר ממש משור שלם קבור תשע עמות באדמה פומפי הזו שמצר יהיה במאמקים ביסה חדת ובפת הפתאום הביעתו במבוכה ענה ייכנסו כל היצים הללו נצנץ רעיון במוכו אולי טוב להסכים לעצת אשתו שהיא מסיאת או מכבר לבנות לבית חדש תחת הישנה מתמוטט ועולך להראות לכל אותם המצורעים שגם לא לאריה בהוכשם דירה נעה ומרווחת הן אמת לא מכילות וכמצנות נמנעד הנה מהקים לבית חדש קיאים מהירתו לשנות מצבו שמה ישתנה מזלו אבל אתה המציאה הפתאומית שהזמין לו הקדוש ברוכו בוודאי רמז משמיים הוא שהותרה לו זאת מבלי אשר יבולה למזלו חס ושלום אז יצווה אריה לפתוח כל כברות התבועים והבלועים הוא להרגיז ממנוחתם ישני אפר עתיקי יומים הוא לבקש מהם במכילת כבוד עתיקותם לצאת לעביר העולם וכל מי שלא ראה את המרישים הענקים והקורות הנפילים בעלותם מבית הנהדמה לא ראה גאון נשבר ייחוס נעליו והדרת ציבה נרמסת מימב גופות גדולים שוכבים להם אתוכים מוכבדים על גבי קרקע והם מושחרים ולכים נקובים וחלולים שם נמלים ותולעים יקננו ומסוס יוחל קרבם ורח אפר ואפר נודף ועלוהם אבי שאתם עד ירי היהר היו הענקים האלה אחרי שהשריפשיתו בקרדומות את עדרת ייחוסה מעליהם וייקציאום נגזרו במגזרות לגזרים ולגזרי גזרים ויבואו בשלום לנוח בתוך קירות הבית אשר אמר אריה לבנות למראי ההפשט והניתוח של הענקים האלה זכר אריה את הימים הראשונים הטובים ואת כל המחמדים היא מיקדם לפני שרוץ בארץ הבריות החדשות והקטנות שאין להם אלא פיפופה ובעהבה זכר והזכיר לפני פרחי ההגלונים את מעשה העבות שבדור העבר איך רק הם ידעו על בוריה את סוד האכילה כיצד אוכלים כמה אוכלים ומה אוכלים כיצד מבקשים כוח בקערה אז יזכור אריה את לביבות הגבינה הגדולות שהיו מעלים בקערת חרס עמוקה על שולחנות הבותינו גודל כל לביבה כחיכר לכם ולביבות הענק האלה היו עשויות כחיסי כמח גרש ממולאות גבינה חצי הליטרה גבינה ללביבה והן היו עולות על השולחן כשאין רוחשות בכם ערות תחד ומפעפת עד שהיו מקרקרות כצפרדיים והפשתידות שקורים צמבלה בלאז הבאות בחיסנים והממולאות גידי שומענו בצלים והאבזים הצלויים והקור כבנים והיה שחריף גג על גג המחמם ברמך עברים והקישויים הקבושים אך אך טובים היו הימים הראשונים הדור הזה לא טעם טעם החילה הוא שתיים ימיו והוא אריה עדיין הוא חי בכוח האחילה של הימים ההם לא היו ימים מועטים וכל אותם המצוראים למקטנם ועד גדולם ראו לחיליון הנהמת כל חשק אריה חשק להראות קרן זווית אחת הבולטת לחבוד ולתפערת את בני הרחום מבית ארוך העומד בעקלתון בתוך חצר קלול בהדרו לחמדת כל עין ואך סדרה קטנה לפני הפתר הוא מובן מאליו שבניין הבית לא הוקם בלי עזרת הרבי לפני הגמר בניינו ירד אריה לרבי לקחת בירקת טוב ווקמה אותיו הרב לא מנה את הטוב ממנו ויהנק לו כבירקת ידו ארבעה מתבעות נושנים ומחוקים לתומנם בקרג הבית בארבעה פינותיו כלח מחתי ברזל לסימם תחת הסיפים הוא שמירות וקמיעות לקוואן למשקופי הפתחים ובזוויות הבית טעון בכל היקרות האלה שו אריה אלביתו שמח מטוב לב ויחלט לעשות חנוכת הבית ולהזמין את כל בני הרחוב לרבות גם את כל הגבירים והבריות הנעות ככן חזקה עליו בקשת חנה אישתו קטרת בסיפור אריה בעל גוף מת חיים נחמם ביאליק אריה בעל גוף סיפור מת חיים נחמם ביאליק פרק יוד זו הקלטה של ליבריווקס כל ההקלטות של ליבריווקס נמצאות במרחב הציבורי הוא קלט על ידי אומוי לרנאו מבסרת ציום פרק יוד ועוד בשבת האיש של חנוכת הבית זכה אריה ואישתו לקבל בביתו חדש את כל פני הרחוב שלא באתו בהזמנתו וייווהו הם ונשיהם ובנייהם וכל התף השיע ברגלם משום מצווה לחסר קבוד גדול נתקבד אריה בשבת ההיא הכל הכל ראו את כל או של גדולתו תוקף צרורותיו מתחילה בער לקרואים שביתו אינו בנוי צרפתים וכלונצאות דקים כאותם הבתים כביכול של אותן הבריות החשובות העומדים בנס על רגלי טרנגולת כי אם עשוי אלונים חזקים ומוצקים אשר יעמדו ימים רבים אריה הלא תדעו את אריה אינו אוהב מעשי צעצועים אחריכם הוליכם אל כל החדרים והירעם את כלי הבית החדשים הלוך ושבח אותן הרי אתם את הכיסות הללו הרי כאן טרי שר חסר אחד הם היו עומדים בתרקלינו של הגרף פיתינקייביץ והיא היום בייסר אל ביתו גנרל גדול ושמן מאוד ויישב על אחד מהם ויישבר תחתיו ומפני שלא נמצא נגר ובר נגר אשר ידע לעשות כיסה כמתכונתם להשלם את המניין עמד הגרף ומחרם לי בחצי חינם בשתי מאות ושלושים רובל בסינון זה היה מעריך בשבחם של שער כלי הבית ביכור להשתבר משתי מרעות גדולות וישנות מימות מטושלך בעלות מזגרות מוזבות שהיו תלויות לפי דבריו לפני שישים שנה בחדר מסכיתו של אחד מהמניסטרים או מאי מניסטר ורק במס נתגלגלו לעיר נון הקרואים ניסו והייבטו אל המראות לעמוד על טיוון והיימצאו פתאום את כל צורותיהם שבתוך המראות מאוקמות הקימה משונה כאילו החזתם אבית שבחים דומים לאלה נפלו בחלקם של כיסי קבוד ודרגש מדולדל שאין בשניהם אתום ואריה האמידם במקום מגולל העיניים מפני חשיבותם וייחוסם ואחריה של גמר את ההלל על כל הקבודה רבה שב אריה בלב טוב כאדם שעשה את חובתו אל הלשקה ויבקש מאית הקרואים להנות מכל הטוב הערוך לפני הם על השולחן והקרואים הטובים לא סרבו גם הפעם וייתנפלו על הקיבוד המוכל לפני הם חטפו לעשו, תחנו ויוכלו בכל פי וגם שמו בכלי הטף השר ברגליהם והכול משום מצבא לחסר ואריה עשה עצמו כאילו לא רעה ולא התבונן וכל כך לתבלדלה דעתו למראה כל אותם הפיות ועושים על השונות המתפחות והשינה עם התוכנות והמפצחות וכל כך טעה לבוא מכלות הקורים לחיים שהיקיפו הוא מכל עבריו עד כי בתקוע לורא בערון זקן הגבירים וחשוב שבהם את ידו לברחו איך זיקו פתאום אריה בזגנו ויומר לנשקו כדרך שהוא עושה עם ההגלונים וכך בקושי גדול השתמת על אז מידו וחנה מי שלא רעה את חנה בקישותיה באותה שבת לא רעה גבירה מימיו כל היקרות והתחשיטים שהיו תמונים ימים על שבועות בהפעלה חבושים מוצרורים בתוך הפוזמק במאמקי הרגז זכו אתה להעלות ממהמקים ולהתעלות ולהווהיק לחמדת כל עין על גופה של חנה המזדקרת שלא כהעניין בין הכרועים והכוות ומשתדלת שיהיו העברים המקושתים נראים יפה לעין כל כלומר, צהנה אורן הגבירות חשובות הרי כאן אוזני ובהן קבועים ותלויים שני פולים גדולים שני נזמים מתנדנדים ומזהירים כי סבירות עתן זה סוף דבר הבט נעוד ותמק נעי נכן הרי כאן שרשר שרת זהב עבא וגדולה מצלצלת ומברכת מצברי ועד חזי והנה עוד צמידי זהב על ידי ותבאות על אצבעותי והרי הן שתי ידאי פשוטות כאן לפניכן בונה ובדוקנה בהן ככה הייתה אומרת כל בריאתה של חנה כל זה נראה אומנם משונה ותמוה קצת והיא גם היא נירתה בעיני עצמה משונה ושלוקי דרכה כי גבירה לא מלומדה אבל אין בכך כלום הרי כולת תפוסה זהב מזהרת ומברכת ואפילו פניה ואיניה יחסיפו והצהיו שלא כדרכם והבהמיות שבהם הסתתרה רגע אחד תחת חות של גבירות שנמשך עליהם כפל סנטרה התנפח והתאגל כפל אחת הפוח הוא שתי לחייה היו מתלהטות ומעדימות כאבתי החשלוק או כאילו ספגה זה עתה שתי מקות לחי מיד עריה ואפילו הכפלת הגבוה והקלוע כחלת פורים החבוש לראשה הוסיף ללויאתכם כולה אומרת גבירה מעכשיו וכמעט עלתה בידה מגן של קצת גבירות סכירות מלאות חיימת הקרב קינעה ולאג שנתגלגלו עד מהרה בקריצות ולחישות רעות אישה באוזני חברתה אלא שצרוכי הקיבוד וההכנות תלתלו הפעם כפעם אל בית המבשלות ותרדוها אז יגיע תור הפשתידות לעלות על השולחן חנה השתדלה בכל ומנותה התבחנית היא בת קצה ביתה לשחלל את הקיבוד ליום החנוקה קליל תפערת במאדני שבת ולתחליט זו הכינה שלושה מיני פשתידות והמשובחת מכולן פשתידת הקייבה שלא כל אישה זוכה לה ויודעת לעשות רק את עיקונה מפני שסורה הרע ואפילו אריה זרזה לכך מערב שבת למור יוכלו ותתפקם הרתם אבל המלאך הממונה על חמים ששבת בגד בהם הפעם באופן מגונה וגס לא כהוגן כלל הפשתידה החשובה מלכת הפשתידות מפני הצינה שבתנו לא נצטמכה יפה יפה ולא נכנס רח גן עדן בעלותה לשולחן מקצת מן הקוריאים שבאו לשם נקמה מצאו כאן אילה להתנקם נתחילו פתאום מצמצמים ומחווצים את חות מהם בירם מיזה לחכימה אבל בעלי תרבות שבהם תעלו את איניהם על הגביר הזכן היושב בראש לראות מהיום הרחותמו של הגביר הזכן בעניין זה הגביר הזכן נגע בקצה חותמו בעצם הפשתידה היתה את החותם לכאן וירח בן חירו האמנית ואחריכן היתה הוא לכאן וירח בן חירו הסמולית וואין, אומרו דברים השיב את החתיכה עם המזלג הנעוץ בעלים קומה עצמת אינב ויפארך בלכה שאתה ברכה האחרונה והתחיל לעמוד בלפני השולחן על מנת להיפתר מבעל הבית וללכת אל ביתו ברוב כבוד והדרת גבירים אבל מפני שראה את חנה מכינה עצמה להפציר בו לתאום מן המשתידה שלא תרחה בעילה בשמילו וירותו זאת הזדרז ומיהר לתקוע את כפור כלאחר יד אל כף אריה וגם גמו בשעת מעשה מעין ברכה הנהוגה ותוך כדי דיבור התמלט מן הבית ממנו ראו וחכסו כל יתר הקורים החשובים ויצאו בחיפזון כנסים מתוך המעפכה ללבונה של פשתידת הקייבה מעלקת הפשתידות שנשערה כי יתומה עלובה עומדת בהווייתה על השולחן לצערה הגדול של חנה ולהנעתו המסותרת על אריה וההגלונים להם כבע חנה מדור ושולחן בפני עצמם וגם קיבוד מיוחד שמה לפניהם צלוחית יש מהול במים דוב שניות קטנות ושלושה דגים מלוכים עשויים בשמן ובכומץ מייתר המתעמים והמעדנים שעלו לשולחן הגבוה לא נתנה להם חלום מה שירד חמתם עד לה שחית וייקללו הבחרוק שיניי ובאמרם למקומת נקמת כבודם המכולל ההגלונים נוכים מאוד להיעלב בהיקר עם לשמחה כילו את חמתם ביש ויערו את הצלוחית עד היסוד ויצאו את הבית זועפים ושרים בלי בלקת הפרידה ווליבם סינאה קבושה ברוך שבטרני אמר אריה בשבטול השולחן אחרי מנוסת הקרואים החשובים הרעית חנה את הזוללים והסובים ההם איך התנפלו כערבה על כל המושג מושם לפניהם ויחסלו הוא מבלי השעיר שריד וגם בכליהם שמו נס גדול שנשארה קייבה לפליטה והאריה איתי לתוך פיו כזייטים, אחדים סנון ובצלים פתוחים זה בזה ואני מצטערת על זה משבחנה אבל עשמת לבחר אריה כיש פרינציה גבירה דיברה איתי בפנים מאירות את מה עשה נשים מפסיקה אריה ומדוע אינך מצטערת כלום יש על מה להצטער הקריבי לה את הקבד עם הבצלים חנה מקרבת קבד קטית בבצלים לפני אריה ואני מוסיף אריה במלאו את פיו מן הקטית טובים לי ההגלונים מהבריות הנעות שהם יחזיקו לך לא יכולו פחות טובה על הכבוד שאתה חולק להם והללו להיצים הברעים לראות את ערבת הבית ולעשות אותו אחר כך כמין זמר היום הם ממלאים קריסה ממעד הנכה ומחר ישימוחה ללעגו לכלס הלוואי שהשקר כך היום סוכחים אריה וישתו בתוך סעודת שבת של צהוריים וניכר היה שלב שניהם טוב עליהם בכל מה שהם משיחים אינה אלה פתפתנות מתוב לב על פידרגם וגלגולי דברים הבאים בסעודת שבת על כוס מלא ועל חמין מצומקין יפה יפה הנה חלים לטעבון בשעה של קורת רוח סוף פרק יוד בסיפור אריה בעל גוף מעט חיים נחמן ביאליק פרקין יוד אלף יוד בט זו הקלטה של ליבריווקס כל ההקלטות של ליבריווקס נמצאות במרחב הציבורי וכלת על ידי אמורי לרנאו מבסר רציון פרק יוד אלף והיא ערב והיא בוקר יום הראשון ועולם כמין הגונוהג לא בעד תקוות חנה שתתרומם מעט משפלותה בעיני הגבירות בזכות חנוכת הבית והפשתידות כמו שלא נתקיים חפשו של אהליה שתתפקע מרעירתם של הסונאים מכינאה אף מראה אחת לא נתפקע ממחרת היום ומלבד שתיים ושלוש קבעות שהוזגקו לשם מנקיק לא אראה כל תקלה וכלכלה חס ושלום על ידי הקידוש של אהליה תחזות נתקיימה נבועתו של אהליה שניבה בסעודת שבת על דבר הליצנות מייד ביום הראשון נדרשו קידושו של אהליה ופשתידותיו כמין חומר ובהתעשף הבריות והתפילת שחרית בבית המדרש העלו ככב את הקידוש של אתמול על הפרק וכל אחד מלייצני הגבירים ומי מגבירי רחוב ממנו משתדל להיות לעץ השתדל לחלות את כל חיצי לגלוגו וחידודיו ולדרוש תילי טילים של לייצנות על כל קוץ וקוץ שבקידוש ומובן מאליו שפשתידת הקייבה העלובה הוסיפה פרשה שלמה וכוועה לייצנות לעצמה ובחלקה נפלו רוב מניינם של החידודים החדים והחריפים ביותר הגביר הזה כן ירצה בפרוטרות ובחשיבות גדולה איך הרהיב החזיר אהליה עוז בנפשו להרכין את חרטומו כלפי פניו של הגביר לנשקו ואיך השתמת הוא מידו והגבירים הבינונים המתחכים אצל הגביר הגדול הוסיפו כל אחד ואחד פיל פלה חריף מפריסתקלותם גם הם והלייצנות יצאה חריפה ומוחודדת כל צורקה לקורה תרוחו של הגביר הגדול ולסחוק כל הגבירים הבינונים וכיוון שכך שוב אין ער יזעקוק לחדרים הרבה שאין להם תשמש מיוחד ולכן עמד ביום הראשון בצוראים ממוחורת החנוכה וסגר על מסגר רוב חדרי ביתו וכווה דירתו בערבעה והחדרים הזגורים האלה אינם מקיעים במקרים מיוחדים בו הערבי הקובי או בו איזה מחוטן לראות לו חטן בבחואב של אריה וכיוון שכן ממילה אין חנה זקוקה עוד להביא לידי שימושת כל כלי הכסף שקנתה לשם שכלול מערכת השולחן ומשק הבית כי כאמור אין כל אלה דברים מלכים לגופם קיאים לנוי ולתפערת ולכן עמדה חנה עוד ביום הראשון בצוראים ממחרת השבת והתמינה בערגז את כל הסקינים הכפות והמזלגות של כסף שכתשקשה בהם כל כך את מול בכל רעש גדול לפני הקרואים היקרות האלה עד חתונתו של אחד מבניה ואז תגיע ריתן להיגלות שעינית ולהשתקשק בכל רעש גדול כל היום הראשון ההולו היה לב אריה טוב עליו וישב על מדרגת ההחסדרה החדשה שלפני פתח ביתו החדש שר וזהף לא הביטל ההצטבה השנה שלפני השר מקום השבוע מתמול של שום זה חמש עשרה שנה חנה השביעתו והתחננה לפעלה בתמול שירחם עליה ולא יש עבוד על ההצטבה היא לדרוש דרשותיו בחברת ההגלונים דבר זה אינון האלה אתה והוא מתבז זה על ידי כך אפילו על ההגלונים עצמם וגם הים שהם לא ישמע לה אתה עקור את ההצטבה מן השורש אתה עקור ואתה שבר ואתה מגר ואתה חלם מבלי תת לה כל חנינה וגם על ההגלונים תשפוך אבית של רותחין למלוג את הכלבים עצורים ההם ולגר שם מצבו על שערי חצרה לחרפתה ולבושתה איזו הדרך שג אהבה כזו את הטיפשה שלי תמה אריה בליבו ובכל זאת לא היה חושש לה אריה הוא איננו כפוף להשתור ואין ידע תקיפה עליו כלל לולד בונן מרחוק שגם ההגלונים התרחקים ממנו ונותרים לו בליבם הם לא שכחו עד את אלבונה מעצמול והסתמו מעלל וילחו מנגדו בעיניי משפלות ובפנים זועפים והוא מרגיש בעצמו שאף אילו התקנסו אתה סביבו כל ההגלונים לא היו שיחותיו ולא תיפה כאילו נסתלקה ממנו רוח הקודש ואיזו חציצה דקה חוצצת אתה בעינו ובין עולמו הקודם ופתאום צללו או זנב לכל צחוק גדול שהגיע אלב מחבורת ההגלונים שחרובו להם יחדיו על אחת ההגלות הפנויות באמצע הרחוב הריה מסתכל מן הצד בחבורה זו ורואה את ינקל זקן ההגלונים יושב לו על טרסקה למספוש על הגלתון מוכה מכתרתו נתונה בין שינב הצהובות והרכובות והוא מקטר ורק ומדבר כאחד ומנות המיוחדת רק לזקני בעלי ההגלות בקהל הגלונים ציירים ממנו התלויים יושבים בנס על כל פלקי ההגלה שיש בהם כדי אחיזה וויתמושב במה שהוא והם מביאים וחוספים את שיניהם בצחוק פרוע ומביטים יצידם גם הם לצד אריה ניכר היה שמדברים בו ומלגלגים בקידושו של אתמול וחמדומה לו שנזרקם מפי החבורה גם מילת פשתידה הם מלאיבים בי משתקע אריה בהיראורה ויותר ויותר וכך יפליה פתיע זקן אני ידעתי שאחרית כל זאת יהיה להגו הכלס חמש עשרה שנה ישבתי בשלווה לא התגדרתי במעשיותיהם ובכפציותיהם של הגבירים היפים ופתאום עמדתי והזמנתי לחנוקת הבית את כל אותם המצוריים היא ככם אופל כאילו מתכבדתי בכבודם ואני זכוק לחשיב אותם כל זה למה בשביל שהטיפשה שלי לא נועשה עדיין מהיות גביר החשובה באריה נזכר בכל אותו הקידוש של אתמול וגופו סולד הוא זוכר את כל אותם המסובם היפים ופניהם החשובים המפיקים יהירות ורוחב נפש וחשיבות חשיבות חשיבות לבליקץ זכר את כניסתם החשובה את פסיאתם היהירה ואת ישיבתם הזהירה כאילו הם מחבדים את הספסל קבוד גדול בשבתם עליו זכר את מבטי הלאג ואת זכוק עמוז שהיו מלווים אותם מכניסתם ועד יציאתם את המהמרות שנאמרו בלשון טרובקי כך קורה אריה ילשון הקודש שהוא אינו נזכק לה בשבתם על השולחן שבהן בוודאי קורכות רמיזוד שלאג על אריה ווויתו זכר ארך פשטה לפתאום ותאוף כל אותה החשיבות מידי עלו מעדנים ומתאמים איך התנפלו קיר אבתנים וגרגרנים פשוטים על כל נתחתו ויוכלו והייגרסו והייתחנו והשמידו כל זכר ההור אריה לא יבין את כל הבוז והלאג שהודיעו הוא באכילה זו הכן מתנהגים הקורים גם בשבתם על שולחן גביר חשור שם ייתנו לפניהם קדחת רבה בצלחת קטנה והם אוכלים בנימוס וחשיבות נוגעים ואינם נוגעים ויותר משנותנים לפניהם הם משירים אחרי וכאן לא, הם לא באו לענות מתווי כי הם לאיכול אותי לא באו לחבדני כי אם לבזותני, לבאיישני להכפישני בעפר ומדוע לפי שאיני יודע את המלאכה כיצד להיעשות גביר חשור לפי שאיני מבין לגרגר בלשון טרובקי ולעיין בעותיות הקטנות כמו אותם מפני שאיני מניע אחר באזוגות פילין ואיני מתחכך בקפות התמשי של הגביר הזכן אלתר שפיפון כמו אמנם אינו יודע לגרגר בלשון טרובקי ולעיין בעותיות הקטנות ואף על פי כן הוא מבין עצות החשיבות ומלכתה וזכה לשם גביר אף אם במה שנוגיע לצרורות אינו מגיע לקרסולי חלקו חסרונותיו תחסי ומנותו להתחכך בגביר הזכן ומתוך מחשובה זו נזכה אריה איך הרקין את עצמו לנשק לגביר הזכן מרוב טרוף הדעת ואיך השתמת הלאה אז מידו באזרתו של אלתר שפיפון ובאותו עניין זכר את הכנסת הפשתידה של קייבה וזיב פני חנה באותו רגע את החותמים הבקוקים מליר ממקומו את מנוסת הכועים ובין כל הרוביל הערבובייה הזאת מרקדת חנה כאגלה לא מלומדה מתרוצצת אילך ואילך ומנענת נזמי עוזני הגדולים מבקשת, מתייאשת מטפלת באוכים ומפצרת ואחריכן הפשתידה ופתאום חלפה הוא רעיון כחץ הפשתידה נעזבה בזדון במתכוון הקוראים נעשו בחוונה רעה למענסותו למשל ולשנינה ולהולל באופר קרנו ומתוך רעיון זה כמה עריה פתאום עם קומור וירוצל חנה שעמדה ברגע זה בבית המבשלות ויצעק בכל נורא אגלה בהמר קצבת רק את השימה בכל זאת ובשלך בעני כל הביזיון הזה מתאווהת להיות גבירה חשובה מתאווהת אבל הנוכי ירוק עיר רק בפניהם החשובים של כל הגבירים התשמעי טיפשה ירוק עיר רק בכל החשיבות ובכל הבוז שיבוזו לי בעלך אינו חפץ להיות ויהיה נעה עריה אינו יכול להיות גביר חשוב עריה לא נוצר לכך וישוב להיות עריה כשהיה החשיבות אינה נקנת מצרורות החשיבות זוהי מנסגולה מן אומנות דבר משהו שאין עריה נזקק לו ואינו מתאבלו עריה בדמות יהודי יפה עריה גבי בבית המדרש עריה מחלק עליות עריה מגרגר בלשון טרובקי טיפשה יהודי יפה צריך לגרגר בלשון טרובקי להיין בעותיות הקטנות ולהניח ארבעה זוגות פילין ועריה אינו מומחה לכל זה לעריה צרורות יש ותהיו פרק יודבט ועוד בער בהו אחד מארבע קיץ בשעה שלבנה מהירה הכוכבים נוצצים והצפרדיים מקרקירות מרחוק בשעה שחלונות בתי רחוב מם נפתחים וכל לאות משונים של מנגינות כינורים משונות בוקעים ויוצאים באדם אל הרחוב לתענוגם של בעלי הבתים החשובים עבות הבנים המנגנים של מדרגות אך סדרותיהם או מתיילים להם בנחת הנה והנה לאורך המירצפת בצל הביתם לבושי מעיל דק וקליל חבושי קיפת משי קליל ונעולי סנדלים קלילים ובשעה שגם חלונות ביתו החדה של אריה נפתחו וישלחו החוצה כמו להחיס קולות של חלילים בני אריה מחלילים בחלילים בשעה יפה זו ישב לא אריה שוב על ההצטבה השנה שלפני השאר ההצטבה החביבה שעבדה אותו באמונה ונעשה אותו על קבע בסבלנות גדולה חמש עשרה שנה ובהתבוננו לאור הלבנה אל הגברים החשובים והקשיבו על זעקת השבר של הקינורות המתחכים והמתגרדים ולשברי התנועה והשריקות של חלילי בנב המתחרים את הקינורים חשב מעין זה הבריות החשובות הללו המתלכות שם לאט בדאר חבא וניהנות מגופן אין לכחד, חשובות הן מתחילת דוייתן והדונה הילוהים אימה יהיל להם, מאשר להם קימה לי לשקר אני והם שני הפכים אבל דעתי ההדיוטית אומרת לי שחשיבות זו שהייתה עוברת לסוחר לפני שנות מספר אינה שבא קעת אפילו פרוטה אחת אמת שאני אריה אינני בור המערץ עזר בכל ישראל ואפילו הצרורות אינם מתארים אותי ולא עמדו לי קיעים לטפס על מטרגת בעל גוף ולא יותר וכל ימה אינני כמרוחק ומלודם מן הציבור אבל העתיד העתיד יהיה לקנדדת שלי המחלל אתה בחליל ולא לבניהם החשובים של אלה המנגנים אתה בחינו עכשיו חשיבות אחרת עוברת לסוחר האחרת לגמרי מחשיבותם הבטילה של אלו מי מתייל עם בת הפריסטב הקנדדת שלי מי מסחק עם הפוליצאי מייסטר בקלפים הקנדדת שלי מי מדבר עם הגיבור נטו הקנדדת שלי ומי קראו אל משטי הגנרל תמופאו שוב הקנדדת שלי ויש יום שהקנדדת הזה עוד יהיה תקיף אצל הגובר נטו ואז הכינו חות מכם בריות חשובות כולם כולם בידו ניתנו ממשמש בחליסו המלא צרורות והנה מנגינות הכינורים פוחתות ועולכות עוד שניים או שלושה הכינורים מתייגעים וחוקחים להוציא קולות אך כל החלילים הולך הלוך וחזוק הלוך ורם והוא מצפשת ביד מי הליל מי נצח את מי הכינור המיוחס והנה נשמע מהרחוק גם כל שיר הזמיר בכל רוממותו וער יהיה פתח פי והיפהק בכל גדול ופתאום קרה שפיל ההשקטה את האדמוני שפיל המחלה להוציא ראשו מן החלון ויהן השקטי אבא אם כן לחלישון, מרש כבר בא העת עוד הלך להשקים אחר ביום השוק וער יה, כם בחובד דיברים מעל ההצטבה נפנה והולך תחילה אל המישור לתת סימנים בצבורי העצים מחשש גניבה בודק את דלתות הרפת והרובה והולך לישון סוף פרקים יוד אלף ויוד בית וסוף הסיפור ער יה בעל גוף מעד חיים נחמן ביאלק