 Jeg vil sige noget om rammesætning i journalistisk brugbrug. Jeg vil først sige noget generelt om fenomenet rammesætning, og så vil jeg relatere det til journalistisk brugbrug. Rammesætning er et helt basalt sprugelsfenomen, og det kan anskole at gøre os med et uskyldigt eksempel. Her har jeg et udsnit af virkeligheden, et glas med vand. Det kan jeg beskrive på forskellige måder, og jeg kan beskrive det som halvtomt og halvtfyldt. Det, der er kastet rigtigst ved beskrivelsen, er, at den ene beskrivelse fremhæver det ene, den anden fremhæver noget andet. Den ene beskrivelse fremhæver det, der ikke er i glaset, og den anden fremhæver det, der er i glaset. Det interessante er, at de har fremhævelser samtidig ge anledning til nogle toltninger. Den ene ge anledning til den toltning, i form af en vurdering, nemlig at det er en negativ tilstand, og den anden ge anledning til den toltning, er det en positiv tilstand. Dens brugelige mekanik, der er for spil her, er ret simpel. Vi har to poler på en skala, tomt og fyldt, og så vælger jeg, hvilken en af de to poler, jeg vil bruge som sammenligningskendstand for beskrivelsen. Det, der så influerer på toltningen, er, at vi har forskellige værdier forbundet ved de to poler. Tomt er skidt, og fyldt er godt. Det er bare én måde som språdstil til rådighed for os til at beskrive virkeligheden. Men der er mange andre væsentlig mere amerikerede former, og de involverer rammer. Så dem skal vi se lidt nærmere på. Rammesætning er en oversætelse af framing. Framing er afledt af frame, og på dansk siger vi ramme. Ramme er oprindeligt et psykologisk begreb. Det dækker kort sagt over, at det, vi husker, er organiseret. Man kan også sige, at det er en organiseringsform for vores erfaringer. Eller for alt den information, vi får ind i dagligdagen. Om det så er morgenervisen, om det er medtrafikanten's adfærd, eller mørke skyer på himlen. Kognitionforskøren Marvin Menski, han beskriver en ramme salet. Når man konfronteres med en ny situation, vælger man sin hukommelse, en struktur, der kaldes en ramme. En ramme er en struktur til at repræsentere en typisk situation. Det, man skal lægge mærke til her, er at det er en typisk situation. Det er altså en viden om en situationstype. Det vil sige det, der er fælles for en række situation. Det beskriver en metafor, så ledes, at rammen har pladser. Hver plads repræsenterer nogle typiske roller og funktioner, der kendetegner en situation. Og de kan så i en konkret situation udfyldes med de elementer, der kan tildeles de her roller og funktioner. En sådan struktur kan anskulde gøres med et eksempel. Forrestiller I ikke gå ind på en restaurant, hvor I aldrig har været før. Før I går ind og døren, så vil I vide, hvad I finder af personer og genstande derinde. Der vil være menu-kort, der vil være tænere, og der vil være regninger blandt andet. I vil også vide, hvad der vil foregå derinde. Nemlig, at man spiser, at man betaler, at man bestiller. Og I også vide, hvilken rækkefølge de her begivenheder de foregår i. Og også, hvad I skal gøre på hvilken nogle tidspunkter. Og det er faktisk en betingelse for I for succes med jeres forhavne. Rammer er også en betingelse for, at vi kan forstå tekster. Og det kan illustrere os med et kort uddrag for en novelle af Jens Sonnergaard. Den går sådan her. I dag spiser vi på 1. order, og da vi var nået til kaffen, låde Ulla som om hun vil stikke af for regningen. Tjenerne låser nu ikke nærere af skuespillet, som benødt til at gå tilbage til bordet igen. Det man skal lægge mærke til her, det er fortællerens brug af bestemt form. Han bruger bestemt form på kaffen, på regningen, på tjenerne og på bord. Og når han bruger bestemt form der, så foresætter han, at det er en viden, der er tilgængelig for læseren på det pågældende tidspunkt. Og det er på trods af, at det ikke er nævnt i det foregående. På ramme, teoretisk grundlag, der beskriver man, at ved den første sætning, i dag spiser vi på 1. order, der aktiverer man en ramme for et reservationbesøg. Og så er all den information tilgængelig for læseren. Det vil være en ramme, der altså omfatter sådan noget som tænere og regninger. Og det vil også være en regning, eller det vil også være en ramme, der fortæller os om, at man først spiser, og så betaler man, og at man skal betale. Hvis man ikke har sådan en ramme, så kan man ikke skabe sammenhængig forståelsen. Så man kan sige rammer, tillader man andre uger læseren at tilføre en mængde information til forståelsen. Og det gælder velomærket både fiktiv og ikke fiktives brug. Så rammer altså faktisk en betingelse for forståelsen, derfor og via hovedet kan kommunikere så hurtigt og effektivt med språlet, som vi faktisk kan. Der er altså ikke noget misstændig, der er farligt ved rammer. Det er en betingelse for, at vi kan handle succesfuldt og for, at vi kan forstå tekster. Det var rammerne. Rammesætning, det er altså det, at afsenderen med sine språlige valg kan bestemme, hvilke nogle rammer der skal aktiveres. Og dermed kan hun også bestemme, hvordan vi forstår det, der beskrives. Det er nemlig sådan, at når vi først har aktiveret en ramme, så vil vi forsøge at udfylde pladserne i rammen. Det vil sige, at vi fokuserer på de elementer i situationen, der kan udfylde pladserne og tildeles bestemte roller og funktioner. Det, da Sternelt har tiltroget sig opmærksomhed i den retoriske og kommunikationshøjentede forskning i rammesætning, er det, at en og samme begivenhed kan rammesættes på forskellige måder. Tag for eksempel hen den begivenhed, at Bjarne Ries fortalte om sin brug af midler på dopinglisten. Det bliver rammesæt i en forudsigende analys af en sportredaktør sådan. Bjarne Ries tilstår. Vervet tilstår, det har potentielle til at aktivere en ramme. Vi kunne sige, at det er sådan noget som en efterforskingsramme. Man kunne også have valgt nogen andre verber. Man kunne have valgt Bjarne Ries bekender, og det har potentielle til at realisere, eller til at aktivere en religiøs ramme, Bjarne Ries indrømmer, en moralskramme, og Bjarne Ries erkender en psykologisk ramme. Og det, der så er afgørende er, at når rammen er aktiveret, så har det betydning for, hvordan vi opfatter Bjarne Ries øvrighandlinger også. Blandt andet, det er, han har brugt de her midler. Den første, vi gør det til en kriminell handling, mens de andre ikke ligger op til sådan en trold. Det interessante er så, at rammesætningen kan provirke vores vurderinger, og vores preferencer, og de valg, vi træffer. Det har man vist i et meget berømt forsøg af Kattemann og Tversky. Der er imiddelig til os forsøg, der er vist, at rammen er ikke helt så simpelthen igen, og at effekterne kun er kortvarige. Men der er ingen tvivl om, at rammesætningen kan have indflydelse på vores preferencer og vores valg i øjeblikket. Den kognitivlige gvist handler frem i effekten på langsigt, det vil sige, at den gentagende brug er rammesætende udtryk. Tag hvor simpelthen politisk tiltag, som det, at sænke skatten. Det efterhånden bliver enormt i Danmark, at vi bruger ordet skattelættelse om det. Lættelse, det er et udtryk, vi typisk bruger om noget positivt. Og lagt os på inde, det er nu, at ved, at vi gentager ordet skattelættelse igen og igen og igen, så vil der ske det i vores hjerte, at vi efterhånden forbinder en sængning af skatten med noget positivt. Det vil sige, at vi langsomt og umærkeligt overtager den værdi, der innebærer en sængning af skatten og noget positivt. Språbruen kan altså via rammesætningen anvendelses som led i den ideologisk kamp. Det var fenomenet generelt. Jamen nu relaterer den til sønalistisk språbru. Den opfattelse, vi får af virkeligheden, den får vi for en stor deles vedkomne gennem medierne. Vi får også information for mange andre kilter i dagligdagen, men der er mange begivenheder, hvor den eneste kilte til information, vi benytter os af af medierne. For eksempel begivenhederne i Libyen. Vores grundlag for at indgå i en politisk diskussion og for at stemme i et folktingsvalg den sker blandt andet på grundlag den opfattelse, vi har fået af virkeligheden gennem medierne. Det er derfor klart, at sønalisters rammesætning er begivenheder, spiller afgørende rolle i demokrati. Hvordan skal sønalisterne så håndtere det? Vi kunne jo sige, at de bare skal være objektive, og at de bare skal gengive faktører. Men det er der nogle problemer med ude for rammesætningsprojektivet. Men først er det den, at der er nogen, de vil mene, inden der er objektivt. Alle der rammesæt og en vær ramme vil repræsentere et værdig grundlag. Det er den ene indvendning, man skal sætte højt for. Den anden, den beror på et forhold, at der opstår nogle nye behov med samfundsudviklingen. Sociologen Brian McNair, har der fremhede samfunds øde komplektitet og den voksne informationstrøm. Og han peger på, at det skaber et behov for at skabe overblik og sammenhæng. Hvis sønalister begrænser sig til at gengive fakta, vil læserne stå tilbage med et skærvbjerg af informationer. Der er et behov for en sønalistik, der giver overblik og sammenhæng. Og det får man netop i den forklarende sønalistik. Men det betyder også, at den fortulger faktører. Det er altså de to problemer, man skal håndtere i en beskrivelse. Al der rammesæt og sønalistik skal også formedle tolkninger. Hvordan så med optiviteten? Hvordan kan vi have optivitet på de her betingelser? Jeg har netop undersøgt rammesætning i en forklarende sønalistik i analyser. Og i mit belysning af problemet, der anvender jeg to skæld. Det ene er, at skæld mellem rammesætninger, hvor almindre accepteret er de, og det andet er et skæld mellem genre. Her er det særligt vigtigt, om rammesætningen er tematiseret. Og hvilke restriktioner der er for rammesætningen. Og det er blandt andet afhængig af, om afsenderen har en privilegert adgang til information. Og hvilken rolle afsenderen har i forhold til modtagere. Rammesætningerne. Jeg skælder mellem informative rammesætninger og triviale rammesætninger. Skældet er ikke absolut, men gratueret. Og det dækker over, i hvilken udstrækning rammesætningen kan og vilbe gjort til genstand for kritik. Det karakteristiske for den informative rammesætning, det er, at der er relevante alternativer til den. Den representerer dermed informativen valg. Og det, at der er relevante alternativer til den, det er også det, der er der grundlag for, at man kan kritisere den. Et eksempel på en informativ rammesætning, det er følgende. Begivenhed er, at S og SF forslår at indføre en skat på hand og med aksia. Og det er en rammesætet her i rubriken som en staff. S, SF straffer private pensioner. Rammesætningen fremhæver en specifik negativ konsekvent fra en bestemt gruppe af borger. Et alternativ, det kunne være følgende. SF demmer oft og uhemmed spekulation. Den vil fremhæve den positive effekt. Og for de, der er så den alternativer, så kan man kritisere den aktuelle rammesætning. En trivial rammesætning, den vil om og med ikke med rimelighed kunne gøre sig til genstand for kritik. Det, der er karakteristisk, det er, at den er almindeligt accepteret og kan bruges på tværs af hvad de grundlag. I ovnen så en eksempel, der kunne det være at rammesætte begivenheden som skattepolitik. Det kunne man gøre med ordene. S, SF vil indføre afgift på hand og med aksia. Det vil sig gengæld være banalt, men det er netop også karakteristisk for den triviale rammesætning. Situationselementer svarer med andre ord til rammet almen af værdier. Og derfor er den ikke informativ og snarer end at være en del af det kommunikeret, så da der er den grundlag for kommunikation. Skældet mellem genre er et skæld med hensyn til, om rammesætningen er tematiseret og hvilke restriktioner der er på rammesætningen. Og jeg skælder her mellem formidlende argumenterende og forklarende genre. De formidlende genre, de kendetegn vil ikke attematisere rammesætningen. Aftænderen har en privilegert adgang til information og formålet er formidlefaktor. Her trækkes der på rammesætningen som et middel til kommunikation. Og da modtageren i åren med formålet forventer en formidling af fakta, så bør rammesætningerne fra en normativ betragning være triviale. Nu tidsen til grammet Noden er de kæmpe på formidlende genre. I de argumenterende genre vil rammesætningen være tematiseret. Formålet er en afvejning af alternative rammesætninger med hendbik på at lægge sig fast på én rammesætning. Er det mindste at blive klog og plog, hvordan partnerne i debatten forholder sig i en sag. Aftænderen modtager de indtræder på ligefod og der er ingen principielle restriktioner på rammesætningen. Grammesætningen er ikke nødvendigvis tydeligt til matisere. Den kan være skjult. Men det ligger under alle omstændende, der hedder genren, at rammesætningen er genstand for kommunikation. Og modtageren med et godt genrekenskab vil være bevæst om sine muligheder for at problematisere Aftændernes rammesætning. Exemplar på argumenterende genre er lederen, kommentaren, kronikken og debattinlægget. De forlippet postulerer skælderrestriktioner. De kan illustrere sig med et eksempel. Aftående Rubrik stammer fra en nyhedsartikel på Danmarks Radios hjemmeside. Artikelen formider den begivenhed, at de radikale dels vorslår at sænge rente fra daget for boligegerne. Og dels opfordrer S og SF til at droppe militære skatten og gå med på det forslag. Med Rubrikken, der rammesættes denne begivenhed med verbet angribe. Radikale vil have S og SF til at angribe boligegerne. Udtrykket angribe har potential til at aktiverere en ramme med blandt anden pladserne angribende part og angribende part. Med brun af oret illustreres læserne i at tolge de forslået politiske tiltag med den ramme. Udfylden ved denne forbindelse i sær indebærende tilordning af roller, og den er helt lige til her, den er faktisk kodet i sætningen. S og SF er sammen med de radikale, angriberne og boligegerne de angribene. Men derudover tilhærer rammen læserne at tilføre anden information, nemlig dels, at de radikale er intentioner om at skade boligegerne. Dels, at det forslået tiltag er en aggressiv handling. Som vi har været inde på, så kan rammesætningen frem bestemte vurderingere. Og i det her tilfælde vil den alt andet lige fremme vurderingen af tiltaget som negativt. Nu er eksempelet pludselig ikke så uskyldig længere. Her har vi en statsfinanseret public service station, der får ud for en valgkamp fremstiller oppositionspolitiske tiltag, som et angreb på borgerne. Den er på menige produceret ritsav, men det fratager ikke Danmarks radiv for deres redaktionelle ansvar. I henhold til de postuleret skæld og restriktioner, så er det her et normbrud. Teksen den er markeret som genrentilhørende kort nyhed, og dermed er der restriktioner på rammesætningen. Det skal være den triviale. I det her tilfælde vil det være, at rammesætningen er forslaget som skatte i politik, og det går realiseret med ordene Sænke Randepardraget. Når man opfatter overstående rammesætning som problematisk, og det tillader jeg mig at gå ud fra, så kan det altså forklares med de postuleret skæld og restriktioner. Og bemerk så, at det havde ikke været normbrud i en argumenterende tekst, for eksempel en leder. I det tilfælde vil vi nemlig vide, at afsætneren får svaret standpunkt og har stærre interesser i en bestemt rammesætning, og så vil vi have de mentale parareter oppe, så at sige. Men her, der bliver ideologien snedet ind under den forudsætning, at det er en allmindelig accepteret opfattelse. Det er heldigvis ikke normen, hvis man ser på de korte nyheder. Jeg har lavet en stikprøve på 150 notiser leveret affarittag til information. Og her var der kun fem, der kunne bestemme som tydelig normbrud. Men måske er der ved at ske et skred på det område. Hvad så med de forklarene genre? De forklarene genre kan sige sig at ligge mellem de formidlende og arrumterende genre. På den ene side har afsætneren de forklarene genre en privilegeret adgang til information, og en her med forbundet formidende rolle i forhold til modtageren. På den anden side så tilbyder afsætneren en tolkning af fakta. De forklarene genre forholder så typisk til komplektssituationer, hvor der er behov for en tolkning. Og derfor ved der typisk også være alternative rammesætninger af begivenhed. Det vil sige, at rammesætningerne er informative. Alternativen kan være nævnt direkte, og i en rej tilfælde så er det faktisk sådan, at rammesætningen bliver ligget i mere ved at skre bænden påpeger svagheder ved andre rammesætninger og fremhærer styrker ved den aktuelle rammesætning. Og det indikerer, at rammesætningen er genstand for kommunikation og en potentielt genstand for problematisering. I den forstand kan rammesætningen sige, at der er tilmentageret. Det der med fremhærer til information, det vender jeg tilbage til med udgangspunktlig et eksempel. Nydelsanalysen og analysen er et eksempel på en forklarene genre. De nævnte bestemmelser her, dem har jeg fået bekræftet i en retorisk og sprogelig analyser af 42 analyser. Et eksempel på en typisk rammesætning i analysen er følgende. Hovedløs liberalisering var krisens modere. Her rammesættes den økonomiske krise som politisk betænget, nemlig som en resultat af afregulering. Alternativet kunne rammesættes som en psykologisk betænget, nemlig som en resultat af grådighed. Og det alternativet er nævnlig faktisk også i teksten. Det står her nede nederst. Eller i starten af artikken. Finanskrisen var ikke forsadet af grådighed. Rammesættning er altså tematiseret, men der er også noget sprogeligt interessant, man skal lægge mærke til, nemlig at rammesættning er presenteret som fremsat i informationen. Det første, der er karakteristisk for den fremsatte information, det er, at der er alternativere til den. Og det fremmer heroppe i særlig grad her. Med sætningskonstruktionen, der hovedløs liberaliserer med krisens modere, der tilkender, at jeg afsender, at der er alternativ til hovedløs liberalisering. Det gør man nemlig, når man sætter det beskrivende led op forst i sætningen. Den amin i konstruktionen vil være krisens modere, hvor hovedløs liberalisering. Det andet, der er karakteristisk for den fremsatte information, det er, at den kan benægtes. Hvis man siger nej til sætningen, eller hvis man indsætter den nægtelse i sætningen, så har man benægtet rammesætningen. Vi kan tage for eksempel hovedløs liberalisering, hvor krisens modere ikke. Det, at rammesætningen er fremset i nydelsanalyser, det er faktisk enormt, jeg har konstateret. Det er en god grund til, at det er enormt. Når det er det, så er det fordi, at nydelsanalyser er tilbud om toltning. Det vil sige, at det er en mulig toltning, blandt andre mulige toltninger i en komplekssituation. Skribenten, vildt og skal naturligtvis godt gør, at der er grunden til at rammesætte begivenhed på den måde. Men det er stadig afgørende at gøre det klart, at der er alternativer, især når der taler om kompleksesituationer. Det betyder også, at det er et normbrud, når rammesætningen ikke fremsættes, men foresættes. Og et eksempel på det, det er følgende. Begivenheden, det er, at fødevarme nydelsanalyser er optrott i en reklame for superbest. Og den bliver rammesættet så ledes af Peter Monson. Højes superbestaktion, jord og konkurrenter. Det man skal lægge mærke til, det er ordet action. Det præsenterer som foresat information. Det kan ikke blive nægtigt. Hvis vi sætter en nægtelse ind i den set, højes superbestaktion, jord og ekke konkurrenter. Så er det stadigvæk rammesæt som en aktion. Her præsenterer journalisten altså en informativ rammesætning, som et fælles videns- og verdiggrundlage. Det er udemulighed for menægtelse og uden til kendegivelse af alternativer. Og så går den rammesætningsbetinget objektivitet fløjt. Kort og gruff sagt, de formidende genre skal anvende triviale rammesætninger. På argumenterende teksters rammesætninger, der er der ikke nogen restriktioner. De forklarene skal anvende informative rammesætninger. Og her skal rammesætningen status, som tilbud om toldringen, være klar. Det vil sige, det skal være klar, at der er alternativer. Og det betyder også at rammesætningen ikke må præsenteres som forudsat i informationen, men skal præsenteres som fremsat i informationen. Der kan benægtes og dermed diskuteres.