 Po dvoch svetových vojnách, počas necelého storočia, lidi a začali hledat způsob, jako podobným ničivým udavostiam v buducnosti zabránit. Jednou z myšlí nogs, ktorou přišel francusky úradník Žámoné, a ktorou si oslovil vtedejší francusky minister zahraničných vecí Robert Schuman, bol návrch spojď prěmyselné odvetví a považované zahnaciu silu vojnového řaženia, uhljersky a oceljersky prěmysel. Europe ne se fra pas d'un coup ni dans une construction d'ensemble. Elle se fra par des réalisationes concrétnes, třeba d'abord une solidarité de fête. V roku 1951 šest krajin francusko-nemecko-belgicko-taliansko-luxembursko-aholansko podpísalo Parísku zmluvu zakladajůcu Europske spoločenstvo uhlia a ocele, ktoré řadil prvý nadnárodný orgán takzvaný vysoký úrad. Europsky vodcově chceli vzjednocování Europy pokračovať. Denia 25. marca 1957 preto podpísali rýmské zmluví, ktorí mi založili EHS, Europske hospodárske spoločenstvo a euroatom, euroopske spoločenstvo pre atomovu energii. V roku 1968 luxemburský predsedá vlády Pierre Werner navrhol zavedení spoločnej meni. Wernerová správa zverejněná v roku 1970 a se navrhovala postupné vytvorenie menovej únie v příjébehu 10. roku. O rok neskór však spojené štáty devalvovali dolar. Nastala ropná kriza a Wernerov plán se musel odložit. Na město menovej únie tak něktoré európske krajiny zavědli systém známí jako menový hat, v rámci ktorého obmedzovali fluktuácie výmenných kursou voči různym európským menám i voči doláru. Od svojho zavedenia v roku 1972 až do jeho zániku o 7. roku neskór, tento systém zaznamenal veľa kursových úprav ako aj príchod, odchod, či návrat věcerych krajín. V roku 1979 znova ožili snahy o vytvorenie hospodárské a menovej únie. Zrodil se európsky menový systém a vznikla európska menová jednotka ECU. ECU však bylo ojba virtuálnou menou, ktorá sa použivala lenako zúčtovací a jednotka. V rámci európskeho menového systému sa členské štáty dohorili udrževať kurs svojich měn v rámci fluktoačného pásma plus minus 2,25% od centrálnej parity. Tento krok byl začiadkom mechanizmu výmených kurzou ERM. Prevlády členských štátou to nebolo vždy jednoduché. Od roku 1979 do roku 1987 sa kur zménil 37 krát. V roku 1986 členské štáty podpísali jednotný európsky akt, ktorý príniesol významné zmeni rímské zmluvy. Cielom jednotného aktu bolo vytvoriť do roku 1993 skutočný vnútorný trh s volným pohybom tovaru, lidí, služiep a kapitálu bez akýchkoliv necolných prekážok. V roku 1988 byl vtedejší prezident Európskej komisie Jacques Delors vymenovaný za predsedu výboru, ktorého zisteně mali vytvoriť základ mástřichské zmluvy. Delorová správa navrhovala vytvorení je hospodárské a menovej unie v troche etapách. Prvá etapa sa zameryjavala na zlepšovanie spolupráce mezi centrálnými bankami. Jej začětok byl stanovený na 1. jůla 1990, keď byl plně liberalizovaný pohyb kapitálu v rámci Európského spolčenstva. 7. februára 1992 byla v mástřichtě podpísaná zmluva o Európskej unii. Tato zmluva stanovilá ráme za další kroky na cestě k vytvoreniu a úspešnej realizácií hospodárské a menovej unie. Zmluva za začětok druhé etapy stanovilá rok 1994. Cielom tejto etapy byla hospodárska konvergencia a založeně instituciji a zavedeně postupou potrebných na její dosiahnutě. Zmluva zároveň vymedzila konvergenčné kritéria, ktorých splněně malo byť pod měnkou připravenosti členských štátov na zavedeně jednotnej meni. Počas druhé etapy byl založený Európsky menový institút, ktorý začal svoju činnost 1. januára 1994. EMI vykonal všetky přípravné práce potrebné na to, aby zodpovednosti zamenovů politiku prevzala ECB. V maji 1998. se predstavitelia EU a ministri financí zišli v Bruseli s cielom rozhodnout, ktoré k šlenské štáty EU dosiahli dostatočný stupeň konvergencie na vstup do menovej unie. Roveň vymenovali 1. prezidenta ECB, Vilema Doisemberga a dělších členov 1. výkonnej rady. ECB vznikla 1. jůna 1998 a nahradila tak EMI, ktorého přiestory vo Frankfurtě prevzala. Spoluzo všetkými národnými centralnými bankami členských štátov EU, ECB vytvoril Európsky systém centralných bank. V noci 30. 1. december 1998 začalo platit euro a stanovili se neodvolatelné výmenné kursy z účastněných měn. La Commission calcule a valejr dans chakune des mné national de l'unie. 3. etapa začala 1. januára 1999 za vedením jednotnej meni a prevedením z odpovednosti zamenovou politiku z národných centralných bank na radu guvernérou Európskej centralnej banky. O 3 roky neskór 1. januára 2002 boli za velký ho slav uvedené do obehu nové bankovky a mince. Ludia stáli v radoch pred bankomatmi aby mali čím skvór v rukách nové peníze. Do vtedy bylo euro 3 roky oficíálnou menou pre banky, podniky a finančné trhy. Od teraz však patrilo všetkým.