 Ærregister, mit navn er Julius Edvard Mildervit, og jeg er kandidatstuderende i medicin på 5 år. Der er meget beæret over at stå her i dag, og vil gerne starte med at sige tak til vores rektor og til vores bestivelsesformand for deres flottetaler. Og for de, at de ville varme publikum op, inden vi skal stå her. Jeg har lavet lidt årsfest background research inden jeg kom i dag. Jeg ser i årsfesten et begreb relativt ukendt for den almeneste studerende. Jeg blev overrasket over, at det kun er femte gang, at en studerende taler i nyere tid, og det er første gang, at det er en studerende fra hældfakultetetet. Det, det passer måske meget godt med en rapport fra 2014, over konklusionen var, at medendravelse af ansatte af studerende på årsuniversitet var den dårligste blandt landets universiteter. Heldigvis kan man sydigt mærke, at universitetet har et stort forfokus på dette. Se bare, hvor jeg står i dag. Jeg er ikke den typiske medicinstudierne. I min bagage har jeg en færdiggjort bachelor i international business fra Copenhagen Business School. Jeg var heldig at komme med på deres eftertragtødere-glogprogram. Jeg er tilberagt i et semester ved henholdsvis CBS, The Chinese University of Hong Kong, og The University of North Carolina at Chapel Hill i USA. Med en lille gruppe af studerende fra hvert universitet, som sammen rejste verden rundt i de halvandet årprogrammet varetet. Oplevelserne og erfaringerne fra min tid på CBS driver mig til at engagere mig i mit studiemiljø her på årsuniversitet, hvor jeg har brugt meget af min tid i nævne råde arbejdsgrupper. Min tilgang til arbejdet har været farvedet af mine erfaringer fra udlandet, kopplet med min interesse for lægegæring og økonomi. Jeg oplever ofte, at jeg bidrager med noget unikt i form af det verde af studerende og på grund af min egenledes bargrund. Jeg har et par projekter, som jeg gerne vil understrege i dag. Den første er, at jeg er ked af, at man har indført et uddannelsesluft. Uddannelse inde for forskellige fælter giver et unikt indblik, som allerede nu hjælper mig og sikker at mange andre til at bidrage til vores samfund i en betydelig højere grad, end vi ellers ville være stand til. Jeg er først og fremvist her i dag som medicinstudierne ved Aarhus Universitet. Jeg vil i den forbindelse gerne tale om uddannelseskvalitet vs. årlige effektiviseringskrav. Universitetet skal spare penge, uden at det må gå ud over kvaliteten af vores uddannelser. Jeg tror, at det er muligt til en væsgrad, men det skal gøres hensæksmæssigt. Exemplar på dette kan ses ved et eget fakultat. Studierne og undervisere er alene om, at de lange forlæstningsdage fra 8. til 16. er anstrengende for både forlæsere og studierne. Måske særlige studierne. Vi ønsker at afprøve alternativ undervisningsformer for et uddannet endnu bedre læger end at gøre i dag. Desværre koster det penge at opbygge ny og intakt til undervisningen. Det koster mere end de få forberedelsestimer, som det enkelt er lektore for tildelt. Det krever mere teknisk assistence end med der er penge til. På lang sikt, der kunne institutterne måske spare penge, overlever en bedre undervisning. Men det koster penge her og nu, penge som institutterne ikke har. Jeg forestiller mig ikke, at det er meget anledes på resten af universitetet. Min anden point er, at man kan ikke skære i uddannelsesbevillingerne og forvente en højere kvalitet. Vi er nede til, som samfund, at investere penge i et fremtidssikre. Universiteterne forberes sikt at kunne spare penge. Vi har fået til spent money to make money, som det sier i Amerika. Det er ikke kun universiteterne, som skal være mere effektive. De studerende skal også gennemføre studiet langt hurtigere end før. Studiatiden skal ned, og outputet er færdig, studerende skal op. Og så skal de studerende forresten helst være endnu bedre end før. Det resulterer i nogen af de mest stressede studerende, vi nogensinde har haft på universitetet. Ser man på den seneste studiemiljøenersøgelse fra 2017, fremgår det, at 105 studerende på Aarhus Universitet har oplevet stærke stressfintomer i forbindelse med sin studie i dagligdagen. Altså daglige stærke stressfintomer til cirka en femdele af vores studerende. Det er dobbelt så mange som i 2011, og udviklingen er ens på alle fakultederne. Det er svært præcis at pege på, hvad det er, som resulterer i det høje stressniveau blandt de studerende. I min egen optik er det samspillet mellem ønsket om, at være enddygtige studerende fagligt, nord-havet studierelevant arbejde eller forske ved siden af, mens men også skal have tid til at se vennerne. Når vi så oplever, at vi har svært ved at nå det hele på en gang, der bliver vi stressede over vores egne forventninger til os selv. Helt i vis oplever jeg ofte, at studerende er gode til at hjælpe hinanden igennem den pressede hverdag. Det er hvert bekymre sig om det gode kammerardskab mellem stressede studerende. Jeg bliver hvor derfor bekymret, når vi som universitet nu begynder at sætte et sted at fokus på talentforløb, og derved øge konkurrencen mellem de studerende. Jeg er godt tænke mig, at vi glemmer de ting, der gør et universitet til et godt sted at være. Vi skal ikke følge det nyeste og smarte trend, fordi den giver flere deroverskaffter i aviserne. Det er ikke kun på universitetet, vi ser, at der er nødviklingen. Vores samfund er blevet meget forjadet, alle har travlt. Vi skal nu være konkurrensedøgtige med udlandet, udleve vores drømme, driftet familie og realisere os selv. Samfundstravelheden skender også igennem i vores politik, og er formentligt noget at oversage en bag den meget omdiskuterede fremdriftsreform. Jeg frygter, at vi med i alt vores travlighed ender med at miste os selv. Min tredje point er, at vi har de mest stressede studerende nogensinde. Vi er nødt til at anerkende, at det er et problem. Vi er nødt til at tale sætte. Vi er nødt til at skabe en kulturindring i vores samfund og på vores universitet. Vi skal finde plads til fordybelse, plads til at fejle, og plads til at være mennesker. Jeg har talet meget om de problematikere, jeg ser rundt omkring på vores universitet. Jeg tror, at løsningen til en stor del af vores udfordringer er en endnu større grad af medindlevelse af medarbejdere og studerende. Vi har altid input til, hvordan tingene kan blive ender bedre. Vi har mange idéer. Ideer til at forbedre undervisningen. Ideer til at spare på undervisningen, hvis det er absolut anervendigt. Ideer til en tale til en årsfest. Spørg os endeligt, vi er kun glade for at kunne hjælpe. Man myder mange gode idéer på universitet. Det svære er, at blive hvor alt for mange er vores gode idéer lige op til idéer. Vi skal blive bedre til at realisere dem. Hvis vi forventer, at uddannelse, omstillingsberate og dygtige studerende så må vi som universitet gå forrest. Vi må vise vores studerende, hvad det er, de skal være gode til. Tak for det gode arbejde til de og jeg, jeg har fornøjelsen ært traffe. Til de resterende, husk at tage fat i jeres studerende og medendraven. Jeg har blot en af mange med en stor kærlighed til vores dejlige universitet. Der findes studerende præcis som mig på hele universitetet uden et muligheden at imateres med. Vi er kun glade for at kunne bidrage. Til sidst vil jeg gerne ønske alle sammen en rigtig god årsvest.