 Kapiterlet A valters eventyr of Sakaryastopelius. Detta een LibriVox inspelning. Alla LibriVox inspelningar e almen egen dom. For mer information, eller for att anmelda i som frivillig, besök LibriVox punct org. Uplästa Moonsbru Helsingfors Finland. Valters eventyr av Sakaryastopelius. Valtärs fölsta eventyr, om Valtärs hemm samt om Lunkentus och den randiga tscholen. Eitt stykke från vegen är en gård som heter Hemgård. Kanske minst du ditvå vakra rönnarna vidde röd färjade planket och brunnen med den höga hinken och trädgården med de kjöna kruisbärs buskarna som alltid fölst bli gröna om våren och från på sommaren hänga enda till marken med sina präktiga bär. Vakom trädgården i en hage med höga aspar, som susar för moronvinden. Vakom hagen i vegen, vakom vegen i skogen, vakom skogen i vidde värden. Men på andra sidan om gården är kjön, och på andra sidan om kjönne byn, och rundt om kring skifta ängar åkrar, i bland gula och i bland gröna. Där i det lilla netta husen med vita fönsterpåstärna, den prydliga farstukvisten och den snygga trappan som alltid beströd med fint hackat enriis, bo goda, arbetsamma och ordentliga mensjor. Därbo valtärs föräldrar, brod fredrik, syster lotta, gamla lena och jonas och kar och brava och putte och murre och kukkeliku. Kar och bor i hundgåjan, brava bor i stalle, putte bo mest i drengkamaren, murre bor lite här, lite där, och kukkeliku bor i hennes huset. Det är hans kungarik. Valtare 6 år gammal, han ska snart buri sin skula. Lesa kan han ikä nu, men han kan myk gannat. Han kan hoppa kråka, ståpa huvudä, stupa kullärbyta, draga fingerkruk, taga lyyra, hoppa brede, slå trissa, meta mørt, åka tjälke, kasta snöbol, hermat uppen, rida tjep häst, etas mörgås och dricka tjärnmjölke. Han kan gå snett på stövlarna, riva sönder byxorna, slita hål på armbågens, snyta semi fingrarna, slå sönder tallrykar, kasta bollen genom fönsterrutan, rita gubbar på anilägna papper, draga snöret av spinrocken, trampa ned kryddgårdsängarna, eta se sjuk av stickelbär, och bli frisk av en risvastu. Förresten ha han ett gott hjärta, men dåligt minne att koma jåg pappas mammas förmaningar, och därför råkar han ut för många eventyr. Du ska få höra, en vacker somma moron, när Walter vaknade, satt hans mamma på sängganten och tyste honom och satt i honom. Idag är den 20. juli, Gud väl singnade i tjärra barn. Men det samma kom också pappa och tyste honom, och syskonen vore redan klädda, och Lena och Jonas synte sig dörren, och alla såg och såg glada och menande ut, och kara viftade på svansen som han brukade, och gjöse puttes skuttade för bysängen, och brav och gnäggade på gården, och kukkulku höll tal där bortav i trädgårdsblanket. Det var beständigt samma tal. Det var ingen variation, men det lete mycket viktigt, och det var huvussaken. Walter gnäd småt förlegen sövnen ur ögonen, och småskarattade för sig själv. Han visste nog allt detta betydde. Det var hans sjette födelse där. I ett huiv var han uppe och ville söka sina klädar, som han kastat ifrån sig var det föll sig om kvällen förut. Tyvågur i Walter var en stor slarv, så lite han var, och där hjälpte inga förmaningar att han borde lägga det ena och andra ordentligt på stolen. Men i dag slapp han alla bannor, och hans mamma räkte åt honom sprit nye sommar kläder. Gråt röge, byxor och väst. Det var nogå märke värdigt att gå klädd i väst. Til och med sjortan låg njö fin struken på stolkanten. Strumporna hängde alldeles njö på stolkarmen, och de små stövlarna, som var ett så gytgiga kvällen förut, stod hög tidligt blankade in vid sängen. Nu gick det som en dansa bleva putzada fin, och det enda besynnäliga var att Walter i Brodskan trädde högre stöbeln på vänstra foten. Men det var icke så noga. Det gick ändå för sig, det var året, men ingen synd. Utta i salen var ett följelsedasbord, med blommor och gransar, en kringlauig tskjep, med master, segel, bogspröt och riktig tackling. Det hade Jonas länge arbetat på, han, som förvarig tskjeman, ett sådant tskjep hade Walter länge önskat sig, hans gledivå åbeskriblig, och tskjepä skulle genast heitt namn. Det fick också ett stolt namn, hette Lunkentus. I eftermiddag rovi ut i granholmen där borta, nikade pappa, och då får du försöka, vad Lunkentus duger til. Går det icke ann att Walter seglar med tskjepet i vatsån, jag är rädd för sön, sade mamma vedtsymrad. Ska Lunkentus segla i vatsån, frågade Walter, mankerad och mislynt. Vi får väl se hur du lydig du är, sade fadaren. På sön får du inte rå lena i båten, du kan emellertivt taga Lunkentus med dig, sakta gjort, på eftermiddagen rodi alla ut i den stora båten till granholmen. Det var så vackert, och sön var så lungen, och det små löjgårna summo i stora stim i vattenbrynet och nappade små larver, som hade fallit från treden i vattnet. På stranden funnade stenar, som lika svarta, som lika vita, och som lika var och liksom en kom gjorda att kasta smörgås med. Mamma letduka kaffe och kalma att i grön gräset, och aldri hade surt bröd och söt mjölk, smak hatt så gott, det var obeskrivligt roligt. Det enda förtredeliga var, att myggårna också hade en förträfli aptit, och det ansolg å Walter fär sin smörgås, men Walter slå ifrån sig med en lövruska och sträd som en tappär gjelte, en mot tusende. Det var också någåt, att vara så tappär och fruktansvärd. Men detta var gjordt, to pappa sin bösa och gick till skogen, medan mamma låta gingo att plocka åkerbär, lena diskade koppar, och Jonas hade fått på sin låt att vala pojkaren. Solen sken varm, Fredrik somnade, och Jonas som vakat natten förut för att få lunkentus färdi, somnade med. Då fick Walter lust att försöka sitt skem. Han gick till stranden, lastade lunkentus med vita stenar, sen myra till styrman, och let han om seglar till spanien. Det blåste sakta från land, och lunkentus gjorde sin mästarheder. Aldri dykte sig Walter, ha sett ett vakrare skep. Var det gungade högfärdigt var det krusade vågården, var det sötfart, var det krängende präktit för winden. Lunkentus seglar dit spanien, men Walter stå med ett snöre på stranden och aktade sig att låta spanien ligga för långt borta Nu kom en windpust, just som det var åligast, slank segelgarenäto Walter's hand, och farve helme lunkentus. Han seglade nu på egen hand utåt den vita sjön. Walter sprang till båten, men båten var stor och tung, den fick han ei ut. Hans sprang som en tok längst stranden. Lunkentus rymmer, lunkentus reser på allvar till spanien. Nu mord den fiskaren ära intill, hans båt var borta, och låget gammalt deg tråg kulsjälp på stranden. Walter besinnade sig icke länge, han sjöte ut tråget i vattnet, hoppade där uti, och stakade sig framme en liten käpp. Tråget var något rankt, men i början gik det förträffligt, winden blåste från land och drept tråget småningom ut på djupt vatten. Likväl kom Walter ei närmare rymmaren, tillunkentus seglade mycke fortare. När Walter ei merat kände botten tråget drevs allt längere ut, det begynte kränga för vågsvallet, och han ära att kantra. Nu började Walter skrika det mesta han kunde. Det var icke långt ifrån, att Walter's första eventyr hade varit hans sista. Djallik å vaknade Jonas, och fick stora ögon, när han långt uta på fjärden så ett litet gungande tråg en skrikande gossu. Tryg på fotenvahan, men nu fick han fötta runder sig, sprangit i stranden, skjöt utbåten och ruddde efter Walter, så att åråna knakade. Walter så det, och fick sitt kurash tillbaka. Inte ska du tro, att jag är rädd, så att han reste sig stor modig till tråget. Men detta var mer än tråget stå ut med. Det kantrade strax, och Walter fäll huvust utpajtjön. Nej, se på den dumma poikenskrik, Jonas ruddde så häftigt, att ena åram brast. I det samma, var han helt nära, grep Walter i luggen och dro honom i båten. Det var en god lugg. Brrr, sa Walter, när han kom upp ur abborriket. Bärja lungentus, bärja lungentus, var det första hans skrek med munnenen fulla vatten, och var det dröp av honom, och hu hans stövlar let, och chip chip, när han rödde fötterna. Brya mig om lungentus, grattade Jonas hälften glad, hälften förarjad, och så kavade han sig med en och en halv åra, årta efter stranden. Här blev hallå. Pappa bannade mamma greet, låtta snyftade frediks skrek, lena beskivade sig, och Jonas såg flat ut. Walter själv var inte alls rädd, seden han väl kände fast markunde fötten, och menade att det inte var så farligt. Nå kunde han simma. Ja, med händerna i båtenen, svarade Jonas. Jag kände ingen båten, så har Walter stor modigt. Du skulle ha låtit mig vara i fred, så hade jag simma tilland. Men var får vi nu torra kläder i hast, sade mamma. Låtta, springt i fiska den stuga och begär att låna någåa barnens kläder. Låtta sprang och kom om en stund tillbaka. Dihade bara en liten gåse och en liten flikka, sade hon. Här har du flikkans lintyg och randiga heldags tjol med strumpor och skor. Ska jag gå i flikk kläder, frågade Walter. Det ska du, min gåse, sade mamma, med den bestämda tonen, som det icke var gott att säga imot. Det ska vara ditt straff, och du kan vara glad att slippa för så gott tjöp. Du har förtjent en god risbast. Det är hjälp tänkt. Om en liten stund var Walter klädd och så rätt bezynneli ut i sin randiga tjol. Kom hit, ska jag bena ditt hår, sade Låtta. Men Walter's längde på armarna gick fnurrigt i skogen men hans kläder torkade. När han gott ett stycke, mötte han en jägare som sade till honom. Lilla flikka, kan du visa min vegen till fiskarens stug. Ja ingen flikka, sade Walter rikstolt förbi. Ett stycke därifrån icke en gumma plockade blåbär. Walter gick fram till hennes atte armarna i siden och sade, ja ingen flikka, ja en karl. Alltså, sade gummarna fort får att plocka. Längre fram heller några fattiga pojkar på att avkvista löv till matat foren. Se, det går laks fiskarens brita, sade det till varandra. Hon ska hjälpas bära lövet i båten. Kom brita, vad går du där och latas i skogen. Ja ingen brita fore er, sade Walter och bröt sig för säkert skullen bratschäpp. Ne, hör på den, sade Gossan och sade beinte de kasta grankotter på den förmenta flikka. Walter kastade tillbaka och det blev ett krig i skogen. Däres surrade kulor imellan treden, men fiende var ju väl ägsen och Walter måste taga till flykten. Det var inte lätt att springa i tjole vers stugbarna för den som var van med frihetsälskande ben. Fiende han upp Walter och bombarderade honom med kulor från alla håll. Vi skulle lär dig att gå och latas när du kan göra nytta, ropade Gossan. Ja ingen flikka, ja en Karl, skrek Walter och så slo han omkring sig med tjeppen. När det hjälpte, hittade han på att knyta loss tjolen och lämna den i sticket. Tjolen blev hängande på en invrissbuske och Walter flydde undan i en mycket underlig kostym. Gossan skrattade, nötskrikan och ekkorn skrattade i tredje skrenar och hela skogen uppfylde sammuntärhet. Svettig och röd brusik om Walter tillbaka till stranden. Jag ville inte vara flikka när jag aldrig vär den ville jag mera vara en flikka och ropade han på långt håll med gråten i halsen. Gråt icke min tjärra Gossu sade hans mamma. Flikkorn är omången gång lika bra som någon Gossu. Se här, kom och ta dina egen kläder. Det är en utårra. Lotta går att uppsöka tjolen och tacka för lånen till fiskarens stuga. Walter klädde om sig och dig gick raskt. Han kände sig så lätt och vig och behagelig i sina kläder. Nu fick han vara Gossu nu han Karl. Nu tykte han sig vara stark nog ett kriga med grangkottar mot en hel bataljon. Han hade lidit en grovli för röd mjøkels. Hukar man vara tapper menade Walter. Hukar man vara en hugger en kaxe en hjälte när man har den förskräkliga olykkorn klädde tjol. Så får du alla hem igen. Walter satt vid båtkanten och höll sin tjep i vattnet så hade jag bleven liten forskring tjepen. Fjärde valdades blank som ett glas och aftonskyarna rådnade av förundran när det såg som tjönhet i spegeln. Det märkvärdige var att där nere i vattnet syntes också en himmel lika djup som den övra himlen var hög och där nere sum och rosen färgede moln alles som högt där uppe. Walter tänkte vid sig själv att om det blanka vattnet vore av glas se då vore det roligt att det råkas krisko. Han nästan tyktte att det var skada på en så vacker spegel när Jonas bräkte glaset med årårna och båten gjorde en lång spricka där i och när båten nalkades hemgårds strand var det förbesynnelit att se hur alla björkarna stod på huvret nere i vattnet och djupets sol sken genom det gröna löven och djupets foglar flögade nere mellan grönar under vattnet knapptade båten landat vid bryggan innan Walter skrek till och var den förrstad hoppa i land var så han där som så livligt fegdande honom var det han att hans eget stolta chepp hans saknan hans förlorade lungentus som låg där och skvalpade den sakta dyningen emot stranden lungentus hade haft en god styrman som kände sin navigation myran hade kött roret som en hel karl och styrt raka vegen till retta hamnen vist låg lungentus något på sned och en hel del av lasten hade gjort haveri men så den last fanns direkligt i spanien och lungentus gjorde ännu många resor lastar med stenar myror och glade förhopningar förhopningar är o en lättbar last som ofta kanterar men det gör ingenting blått att arbetets myrö styr och livets lungentus slutligen uppnår den retta hamnen slut på Walter's första eventur uppläst av Månsbro Helsingfors Finland detta en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelningar är allmen egen dom för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org uppläst av Månsbro Helsingfors Finland Walter's eventur av Sakriest och Pelius Walter's andra eventur som händes en dag i Sockarlandet vid Himmelsbacken Ja, no har du gott och varmt att sitta där inne och värma dina händer vid Brasen Sitt där och pjåka du klemiga gosse och skratta åt di andra som är och nognaraktiga att springa med frö där ute i den fråstiga vinterluften jag vill säga dig något som du kanske inte tänkt på förut Ingen klemiga gosse blir någon sin en duktig karl det finns något som är värre än frusna fingrar och det är att i all sin tid förbliva en veklig stackare än sådan gjorde bättre att sitta hela sitt liv i ett glaskåp eller leva och dö på en bastulave Ty värden och livet är ofta hård hänta att brotta sig mot icke dugade för en gosse att hava ett sådant fint fröken hull som ingenting tål Ty då är det säkert att han en gång får slita ont i värden Men det är nog å präktit när solen kjiner över den vita snön och bjällrarna klinga och medarnas linta och det går som ett hui ned för den halabacken där borta visstranden Den som frysar kan vackert bli hemma Den som är rädd får stå och se på Tjälken ha flinka fötter Tjälken behöver ingen häst och aldrig behöver han piska Walter var en sådan som aldrig brukade frysa och om han också glömde vantarna hemma blev han röd om lilla nesan så snöt han sig och såg lika glad ut ändå verkte fingrarna i tjölden så gnéd han dem mot varandra och slog armarna tillsammans Rädd var han sällan när han e gjort något illa Men då var han verskrekt för alla som mötte han om Gud sätter alltid ett märke på den som e gjort något illa så att andra människor ser det strax Så gjorde Gud med kain och så gör han med alla Borta vid den branta stranden var en mycket hög backe som just för att den var så himmelshög kallades himmelsbacken där vågade aldrig någon tjöra med häst men Gossarna åkte gärna tjälke där himmelsbacken hade liksom två abdelningar med ett hämnare ställe i mitten och den som var rädd att åka ner alltid från höjden han började heller i halva backen då då blev farten icke så rasande Nu var det en vacker vinter då och Gossarna åkte av hjärtans lust på sina tjälkar i himmelsbacken som legade små flickor framför sig på tjälken och då fick man vara god styrman i vänningarna och stund om hende att flickorarna började skrika var icke rädd nu går det bra skrek och Gossarna och bra gick det enda långt ut på icen men så hende väl också ibland att der blev en kulla bytta i snön och så omligg mistemessan och så omligg fingoen skroma blödenesblod men inte var det så farligt och men stund somma den börjar på nyt och det var lika roligt för det julgubben hade skänkt valter en tjälke som icke hade sin make han var järnskod kunde styras med tömmar och man icke heller styrde med helarna och hette Pukki Boken för att han han upp alla andra tjälkar i backen och stångade dem i ryggen Pukki och valter bor och ett par du skulle ha sett dem i himmelsbacken der flögo det högst från toppen så att snön ire som moln om kring dem all riså man en präktigare tjälke och valter var stor på sig över Pukki smeriter vidt siden av himmelsbacken var en hög brant där ingen veg var upptrampad och den kallades sokkärlandet till den som där for ned han for in i drivårna så att knappt mössan stå uppe versnön dit vågade sig sällan ens det som vore tapras till himmelsbacken men valter litade på sin Pukki och företog sig att göra ett strövtåg i sokkärlandet sakta gjort alla gåsare flikkor såg mig beundran på valter klev upp och Pukki földe som en hund efter honom när det kommit så högt det kunde komma tog valtertömarna satte sig och komenderade mars Pukki lydde men nosen rakt nedåt hui så bar det av med pilens hastighet rakt in i djupaste sokkärlandet først så om man ingenting annatt en valters huvud sedan bara hans mössan slutligen så om man ingenting mer Pukki och valter hade försvunnit i drivårna valter blundade när han försvann han kände huro han sjönk och sjönk liksom när en vingshuten krok och fallade ner från gjörktåppen och så kom där en duktig puff när valter såg upp stod Pukki och han framför ett stort slott av is med glimmande höge pelare och stora salar av blankaste silver där kom snökungen ut från slottet kled i varishinspels med ett långt sjägg av rimfrost och vi handen ledde hans snödrottningen i lång vitklänning men krona avis diamantar i håret velkommen i mit rike så hade kungen nu är du här och slipper dig mer härifrån jag tycker om sådana raskagossar som du jag vill behålla dig i min övärste rumormakare och Pukkiar du skulle komma tackar för äran svarade valter men litet var mat kunde i skada det är länge sedan jag åt kom så hade snökungen så ska jag doppa dig i en vak med iskalt vatten och du ska få eta ett så delikat snömors som du aldrig etit för det är vispat av frusen dag och sockrat med sönderstedt is nei jag tackar svarade valter jag tror jag är mätt och du lilla slingel så hade snökungen förtörnad jag ska lära dig att för små mina goda gåvor kom hit snödrottning andas på den en vild basare och förvandla hallom till en flygade snöfågel i vårt gränslösa rike nu andade snödrottningen kalt som en isande nordanbind och med det samma blev valter förvandlad till en liten snöflingon som yrde om kring bland miljoner andra flingor i den ödsliga rymden det var på en gång lustigt och mycket bedrövligt men valter størsta bekymmer och att få veta vad det nu blir vi ta bocky i det samma slåg han upp sina ögon och märkte att han låg hemma i sin egen säng och att hans huvud var tungt vi sängen stod och fara och mora syskonen och sa det när det såg och vad hon vakna god kjellov att den nu går över vad sa det valter och satte sig upp åkte jag i medk bocky i sockar landet träffade jag i mig i en vak och snödrotningen som förvandlade mig i en snöflinga hur kom jag då hit min kjäragosse sa det hans pappa du pratade i nattmässan du hade glömt att du åkte som en tåk med huvudet förut ned för den höga vacken där stättade du ditt huvud mot en stubbe och kamratarna drogade i uppursnen det övriga hade du drömt men lignu stilla och badde ditt huvud så blev du snart bragen vad är då bocky frågade valter som knappt kunde tro vad man saade hann bocky storme avbruten nos vid köksstrappan svarade pappa slut på valters andre eventy upplästa Månsbro Helsingfors Finland kapitel 3 av valters eventy av sakariestopelius detta en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelningar är allmän egen dom för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org upplästa Månsbro Helsingfors Finland valters eventy av sakariestopelius valters 3d eventy som hände när valter slog trissa nu blev det vår och vegarna bejönte torka det var förvått poängen som man eikunde slå boll klipsklapps ledde under pojkan stövlar när det sprung över dikes kanterna men på andra sidan om grinden var vegen så slet som ett golv och det brukade alla raska gossar slå trissa om lördagskvällarna jag vet det om du sytt någon god trissa hon kan vara stor eller liten hur man vill men hon behöver ha av sådant tre som icke fortsprikkar och hon bör vara cirkel rund och mycket jämn i kanterna annars löper hon på sned och då fa hon till skogs hon får ej vara full ett och stannar hon fort eller trillar i diket men hon får ej heller vara full tung ty då rår ringen med henne och när man se henne trilla så trilla hon med 2 slaks rörelse på en gång först vända hon säkering sin axel lik som vagens hjulet och så löper hon som hjulet tillikar framåt så att för vargång hon vänt se ett varvon kring ha hon lupit ett lika långt stykke framåt som längden av ett band vilket rekkar jämt ett varvon kring henne var en gång en urmakare som ville veta precis hur lång vega han for då gjorda han en sådan inrättning på sitt kjärrjul att för vargång det vände se om kring knepte det i en stål fjeder fjeden satte ett ur i rörelse och för vargång fjeden knepte gikk ur ett en sekund framåt nu visste urmakaren att hans kjärrjul var fem alnar i omkrets och han visste att dergå addertong tusen alnar på en svensk mil att visaren på urret gott en timme och femtio minutar framåt huro många gångar hade röjjulet vänt se om kring och huro lång vega hade urmakaren rest av alting kan man lära sig något till och med av en trissa valter hade en trissa björkrot eller massur som är hård och tung och bättre virke kan man ej få till trissa jonas hade skurit henne efter cirkelmott alde lesar undå slet så att hon blänkte det var en bra trissa det sjöng efter henne när valter kastade huisade trissa och så flög hon avlängsvegen så att man knapas såg henne efter att råd sig valter att meta huro långt hon få rietnende rapp och han fann att hon gikk 160 alnar innan hon stannade nu visste han att trissa han var två kvarter eller en halv aln i omkrets huro många gångar hade trissa han då vänt sig omkring en så god trissa fanns ej i hella byn valter gav henne ett namn och kallade henne kurre en gång drömde valter att han kastade kurre med en förskräckli far och kurre trillade runt omkring jorden till hans fettar tillbaka jag vil se vem som gjor efter ett sådant konst stykke en annan gång drömde valter att han kastade sin trissa högt och piluften jag så högt att hon är mera drogsad nd lagarna till jorden utan bejunte snurra i cirkel omkring vår planet liks om monen gör och så kikade människorna på henne från jorden och unrade vad kurre måndi vara för en besynnelig himla kropp men nu var ej tid att drömma till alla gossarna vore redan med sinna trissa på vägen och valter hade blivit efter för att skumakaren tog mått av honom till njö stövlar när detta var gjort tog valter till fettar det var så vakkar där borta i skuksbrynet där vägen krökte sig bakon grinden grönarna stod där med sina mörka lumminga grenar och såg på barnens lekare och myggarnas dansi afton solen björkarna stod där i sin spedavålega barndom när deras löv ej vore om icke större en mössøren och deras fina grenar sviktade för vargång boofinken eller rödskjärten kvittrande satte sig på den ej långt från vägen var i myrstak i skuksbrynet och det småbrunna myrarnas var nyttvirket i sina kamerar och salar beto i var sitt bara stro og drogo av alla kraftar sitt las baklänges till dess att kamerararna kom och hjälpte dem i skuksvakta den stuga stod också nära in till och hans 2 små flikkor som brukade öppna grinden åt resande hade nu satt sig på en sten för att se på gossarna och den större flikkorna hade hittat en riva full med trambär i skogen och ville gärna sälja dem som gossarna skulle få se dem och geta upp alla bären när valter kom hade hans parti redan blivit till bakardrivet nästan endet i grinden som var det sista målet ditåt och det ansågs för en stor skam ty när man slått trissa delas ägossarna i 2 partier som försöka att driva varandra till baka och själva gå framåt mer än dels går det då så till att när rena partiet kasta trissan motorandra partiet henne trissan är död och du får ingen mera slå henne innan hon kastas en yu nu vore gossarna delade som vanligt i kristen och hädningar och valter hörde skamt i sig till hädningarna men dessa vore nu nära att lida ett stort nedar veldig och trissan är död och du får ingen mera slå henne innan hon kastas en yu men dessa vore nu nära att lida ett stort nedar lag när valter kom blev det strax ett rop och nu dugde ingen mera trissa en kurre venta och ropade valter makade trissan jämt mellan högre tummen, pekfingre och longfingret höjdearmena kastade med hela sin styrka som en pil surrade kurrelängsvegen det kristen försökte slå imot men kurre hoppa delas cheppar långt, långt framåt det kristenan blevo nu i sin tur tillbaka drivna hädningarna upphöjde segar rop och valter så sig om gring som cesar i slaget vi farsalus han va icke lite stolt över sin kurre det kristenan försökte nu att kastasin trissa tagasen förlorade länder jen medelykade silla, dedas trissa slås tillbaka det drevos en längre bort nära en fjärdedels mil och vore i mera långt hade hädningarna drivit dem dit så hade det varit slut med de kristena akta där kommer en vagn skrek en av hädningarna men valter hörde ingenting såg ingenting och tänkte ingenting annan än huro han skulle drivede kristen till grinden då slungade han trissa med en förskräkli fart hon stötte mot en sten hoppade högt upp föl rakt in i vagnen mellanshöjdingen och hans froh som åkte där i och mellan dem satt en liten flikka vin hamn adele en liten kneehund vin hamn moppe och kurre slå moppe i huvedet så att moppe gespade lite sträkte ut benen och var död på fläcken nu höll vagnen stilla landshöjdingen tittade ut med bistade uppsyn och ropade vad är det för en lymmel som kastar sin trissa in i min vagn för att sä är ena sanningen blev valter så hepen i första rappet att han sprang till skogs men när han hörde landshöjdingen hans kamrater hotade med risbaståa rest grep honom samvetet och han kröp fram igen gik till vagnen och sade nog var det jag som kastade trissen var så god och giv me kurre till bak ja så var det du din glippare sade landshöjdingen stygde upp i vagnen så ska du få gjura kurre sällskap där hjälpte inte ett brut valter måste upp i vagnen var den lilla flikka grete ver moppe och valter grete ver kurre och skogs vaktarens barn nego följeves med sina trambär ve grinden och kristen och hedningar stod råd villa och kusken smälde hästarna och så bar det avt i staden när det komot i staden sade landshöjdingen för pojken och hans kurre i kurran sütta her landshöjding bad valter för me giket i kurran der sitter en tjuv med järnbojor parmarna ja är redet han sjel min kurre nei för honom icke till kurran var den lilla dele jag förlåtar honom allt han har ej menat så illa nå efter du ber för honom sade landshöjdingen och efter han sjelv har bekänt sitt fel vill jag förlåtar honom mens inte rissa får han aldrig till baka hon skal begravas brede vi moppe i vårt reggård och så blir det trissan som dömes till döden efter det hon som slagit moppe i gel sakta gjort valter slaplös og gret bitterligen över sin trissa till dess att jonas lovade gjöra honom en ny detta var likvel bättre än att sitta med tjuven i kurran och lilla dele let greva en grav åt moppe i treggården och valter och landshöjdingens dele blevo så goda vänner att det tillsammans gjorde följande gravskrift som hög sinningens sten över graven i treggården her vila moppe och kurre en så snäll hund och en så präktig trissa finnas ej mera i värden och så planterade valter och dele blommor på graven och myrårna från skogen komodit för att lesa in skriften och myrgårna dansade alla kvällar fandango över moppes och kurres grav i solskenet slut på valters tredje eventur uppläst av måns bro Helsingfors Finland kapitel 4 av valters eventur av sakariest och pelius detta en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelningar är allmen egen dom för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org uppläst av måns bro Helsingfors Finland valters fjärde eventur när man är lat får man akta sin lug nu är det tid för valter att börja sin skola han var ju 6 år gammal han kunde segla i tråg, kastotrissa slågjel hundar åka tjälke uträtt och andra nyttiga saker dessutom kände han i sin bilderbok lejon och tigrar elefantare noshörningar för att icke tala om hans närveinskap med karo, bravo, putte och kukaliku men kom det an på att lesa i en ordentlig bok riktigt trygt sittelblad, permar och små stora bokstäver ja, då såg jag valter i boken något annat en underligas streck dena krokit den andra rakt och alle sammans varta som flugor valter ansåg det för den onödigaste sak här i världen att lära sig lesa han hade hört att rövaranförare och andra tapra men i forna tid reikunnat varken lesa eller skriva när jag blir stor, saade han långa värja och ritar mitt bomärke där mitt namn ska stå och när jag behöver lesa, skickar jag efter någon munk som lesar för mig så bruk han rövaranförare kjär av valter, saade hans mor inte vill du bli rövar och slå gjäl männisjöer eller plundra andras egendom, men detta är fullt min gosse och dessutom finnas inga munkar här i landet finnas inga munkar så finnas väl skolgossar, svarade valter den befallir jag att lesa för mig men om du eikan lesa blir du narrad uppe ett tred saade fader du bli så dum som en spån och alla klokare gossars skratta åt dig allt är goda och nyttiga som står i böcker får du e i veta och guds ord får du i lära och alla vakra sagor får du i lesa uxen som går på engen bölar åt dig ja är bättre än du kara som morra vid trappan kjällar åt dig ja är klokare än du går i skogen, ropa tredin åt varandra dör går den dumme valter som eikan lesa minsta fjärrel som fladdra kring blommarna säger till dig ja kan allt va jag bør kunna men valter kan eivad han bør kunna och vad hans nart skulle lära sig om han eivor elat då går du som en onitivar alls en om värden och alla tinginaturen alla fattiga barn ropa till dig ak om vi bara fått lära oss lesa valter var men jag vill inte lesa jag vill springa och leka hela dagen ropa till valter din vilja svarade pappa vet du var din vilja är jo i mamma så ridicul i morgon ska du börja lesa för mor susanna och där med punkt om kvällen när valter lade sig tänkte han i natt ska jag i sova hon är alltid tyst rymmer jag bort i skogen där träffar jag helt säkert och så ber jag honom lära mig att bli rövar anförare när jag blir stor det är mycket roligare en att lesa just som han tänkte så fick han sand i ögonen och nok om att det kom och valter sov som en gris end till morgonen när klockan blev sju på morgonen kom hans mamma till sängen stig upp och klep på dig så följas vi åt i skolan sade hon valter by inte gråta inte är det värt att gråta trösta den modern nu går det för dig som för alla andra låt oss bara försöka så får du se vad var att göra valter måste i skolan och följde med tunga steg till den fruktade mor susanna hon var en ampär gumma sade hon som skolmester innor stund om bliva när det länge tseksa med latagossar mässa hade honom brun kofta och ett par gröna glassöga som knee på henne om nesen hon satt i en högst instål vid burdet, och där hade hon brevis en stigstrumpa och ett ulnystan och ett ris vid burdet sutt och fyra andra barn två gossar och två flikkor där stortet stort skåp i rummet på väggen hängde två tablar rubibliska historien den ena om absalon som fastnade med sitt långa hår i en ek den andra om haman som blev hängd i en gallje dessutom hängde der tablar med bokstäver och siffror och minst fyra märkdukar som skolflikkorna sutt på en stålbär vid skåpet satt en mops som var nogåt arisint och morade åt valter sin välkomst hälsning tjärä mor susanna sade valter's mamma var så god å lärminn gosselisä i han lat så spara i riset han ska takka er därför när han en gång blir stor no no sade mor susanna kan tjär riset ei behövs ja ser, at gossen har till räckligt lång lug det gik en kall rysning en om valter när han hörde tala som sin långa lug som han aldrig vel att låta klippa och när han då såg på mor susannas longa magra fingren önskar det han av hjärtat at hans huvud våre stubbats och kort som en rysksoldats nu gik också hans mamma bort och så beyyyntes på flecken med lesningen det valt lite svårt i början det valter kunde e glemma den långa luggen och det ännu längre fingrarna som hotade att gripa i den en stund gik det sållades bra nog då fick valter courage och tänkte ja en kall om mor susanna e bara en gumma inte törs hon röra min långa lug hon e bestämtar rädd för mig nu tjörde en tjärra förbi så att det skramlade i fönstrar uton strax kastade i valter vuken ifrån sig och sprang till fönstret för att se vad gör du poike rompade mor susanna men valter låtsade sig höra han såg och såg så att nesan ble platt mot fönstrar uton njassar du e av den sorten sagde mor susanna och utan minsta kru steg hon upp bara två steg därpå strektes det långa magra fingrarna i den långa präktiga luggen och for hon kringme så van hand att ingen kunde att göra det skikligare och så blev valter led i luggen tillbaka till bordet där var ingen pardon valter grinnade för skrekli tilla och fann sig högelig emankerad jag vill gå hem till mamma och pappa skrek han, jag är här på försök no, det är bra du fått försök sagde mor susanna var nu en annan gång uppmärksam och lydi så slipper du lug min gosse valter bedänkte sig låtar jag klippa min lug menade han, så kan det hända att jag får smaka delaka riset mener skulle lesa ordentligt inte för riset liksom jag vore rädd för riset jag har inte alls rädd för riset men det vore dumt att bli dum och att oxen skulle tycka sig vara bättre än jag och att karo ska skälla på mig och att de andra gossarna skulle skratta åt mig och säga så är det här går den dumme valter som ingenting kan jag ska visa dem att jag kan i morgon dag skal jag lesa ordentligt slut på valters fjärde eventyr uppläsd av Månsbro Helsingfors Finland kapitel 5 av valters eventyr av sakria stopelius detta en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelningar i allmen egendum för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org uppläsd av Månsbro Helsingfors Finland valters eventyr av sakria stopelius valters fjärde eventyr hur valter vill gjöra som Robinson morsus hanna va en präktig gumma hon hade ett förundärligt lykligt sätt att lära lata gossar lesa vargång hon sträkte ut sina långa magra fingrar efter valters lug bleva ni hast så märk väldigt flitig småningom begynte också tuppen verpa i ABC-boken valter begynte tycka att en karamell smakade bättre en en lug först lärde han sig A B C D katten logbåsnyd och valter logmed sedan lärde han dövriga bokstevern stavningen kostade grin menna han fikk en granskuren peks tycka begynte innan lesningen go som en dans den dagen valter kunde lesa riktigt i bok slåg morsus hanna sig lös och gav barnen en syrapsmörgås aldri föra hadde valter med svårant velbehag betraktat hennes långa fingrar nu gik det fort med ABC-boken och lilla katte cheese ja det hände att valter hemma hos föräldrarna fikk lesa va krasagård på fridagarna valter begynte förstå att morsus hanna icke luggat honom för råskull en dag hittade han på vinden en gammal bok utan pärmar där stod att lesa om robinsson cruse som rymde från sina föräldrar och kom till en obebud ö där han fikk hjälpa sig helt alena i många år det va någått märk värdigt valter hade så gärna vel att vara i robinsson ställ han tänkte e alls på hur du bittert robinsson ångrade att hava rymd från sitt goda hem valter lesde och lesde ju mer han lesde desto roligare tyckte han det vara att göra som robinsson i boken stod bland annat att robinsson va kledd i kynn från hud i fot till all lykka hängde där på vinden en gammal fursinspäls valter vände pälsen med ullen utåt och då den påssig då ska man tro att hans oppe räktig ut och borta ifrån lågå blå strut av sokkertopsvapper samt i en kor i fjederar efter plåkkade fåglar valter försökte en strut brydde struta med granna or fjederar att den passade för træflytt i gällm därpå to han en blårtåtte och gjorde därav ett väldigt skägg som bands med segelgåren omkring öronen nu retade han påssig och så riktigt vild ut det var just den afton i början av somvaren syste allotta råpade i trappan att kvällsvaren var färdig och valter måste gå ned flux, pälsen i vrån, struten bryd men valter var den kvällen mycket fundersam om natten kom ingen blund i hans ögon ak du lyklige robinsson tänkte han vi seg själv en sådan Karl ville jag också vara bo i skogen själv bygga mitt hus själv koka min mat och skjut alla skogens djur med min tapras sprettvåge ak du lyklige robinsson du raskar du tapra robinsson aldri får jag så roligt som du men om jag nu skulle rimma så hade valter strax därpå till seg själv vid den tanken började hans hjärta att klappa hårdare han satte sig upp i sängen alla sov fredrik hade lagt sitt runda vita benen ved vagganten och kukle kusn arkade så det hördes på gården där ute sken den ljusan atten ingen om fönstrenna man kunde tydligen se rönnens vita blommar i tredgården och borta i skogen hörde man ta allta rast en sjunga allt fortare klappa de valters hjärta slutligen klev han helt tyst ur sängen och kledde sig ingen vaknade han gik genom rummen när han gik förbi skapet då han sakta ett stykke knäckebröd och en bit ost därefter smög han lika tyst upp för vinstrappan snart hade han funnet bälsen och sokkert opp struten våken om robinsson då han med för att lära sig hur han borde gjöra och så bade avis strumpfötterna så härlig och frisk var natten med sin ljusa himmel och sin dagg i det gröna gräset valta gik hei mer han sprang lik som han hade haft ont samvet om en stund kom han till skogen och just i det samma gik solen upp så röd dem kinderna som hade hon nyss fått en lugga mor susan valta satte sig ned och började etta ostbröd han var i allsämnig han hörde faglarna sjunga tykte och rål likt ofta så jubeligt för därpå begynte han bygga sig en stuga han tog sin fälg nivor fikkan och skall långa kvistar u det lummiga granarna det stadigaste kvistan veiste han upp till stöd och med det mindre täkte han veggar å tak om en stund var hans gran risk hoja i ordning där var en gammal stubbett i bänk och en sten till bord sängen ville valta arbeta björklöv och björnemåssa det var åbeskrivligt råligt valta brydde sig inte den minst om att han var kodig om fingrarna jag vil säga er var för valta hade så råligt det är en herlig sak här i världen när man kan hjälpa sig själv dära blir man frisk och hurtit i mods och ju större hindar man övervunnit desto gladare är man seden där tillfodras ännu att man tänker lite längre en nesan i long men så långt tänkte inte valta när kojen var färdig drog valter pälsen på sig tog struten på huvredet och satte sig på stubben som hans bänk med armbågan mot stenen som hans bord han var såt i mods som hade han blivit kröntig kung över hela skogen skada att han ej hade nog en spegel han sår ett grobyansk ut när han satt då efter är sinnade hur han skulle regjera sitt nya konunga rik han hade arbetat hurtigt och lilla magen begyntit att bliva hungerik och brödet skulle nog ha smakat som pankak men det vore om hälsan förtärda valta beslöte då att göra som robinsson men gick ut i skogen för att söka sig kokosnötter vi synner lite nog växte ängasådena nötter hela skogen valter tittade förväntansfullt upp på treden men det hade inte ett annat att bjuda en farska grönkottar i brist på bättre smakade han på en men den kände så kådig det gör ingenting jag fångar istället ett laamadjur det ska smaka mig gott till frukkost allså då han sin sprettbåge och gick ut på jakt någå ett laamadjur så han väl ej men der skuttade krikten hara i små skogen och den lilla begändige ekkoren hopade lustigt på granarnas grönar valter siktade på haren valter siktade på ekkoren men det var fatalt han träffade icke förarjar kastade han bågen ifrån sig i det samma kom en liten flicka så gick med korna i val tjere du, giv mig lite mjölk så hade valter ty nu begynte han bliv å hungrig på fullt allvar när flickan så den lurviga gestalten i din aviga pälsen med sokkartops struten på huvedet det svajande fjädrarna av det långa skägget begynte hans krik og sprange sin veg va kunde hon annat tro en att valter var det fulat skogsrået i egen person valter sprang efter henne och den stackarsflikan var det som nära av förskräkkelse dignat i jorden och mycket valter är det samma snavat i sin långa päls och skrubbat sin nese mot en kullfallen björk ja, va hjälpte det nu valter att vara kung över hela skogen när hans majestete hade nog gott att äta det var så tidigt på sommaren att icke ens blåbärren än vormågne valter va glad att slut hitten å graffattiga trånbär och det va allt vad robinsson hade att spisa den dagen jag ska söka mig en fredag så blir vi två och kunde försvara oss mot bildaren och så bädde det hansin sänga björnmåssa och ladde sig hungrig att sova men får sin spelsen över öronen i mellertid hade valters föräldrar sökt honom överallt och kunde ej begrip ha vart pojken takit vegen det började redan tro att han falle till kjön eller råkade ut för varjärn då kom den lilla valflikkan till byn och berättade skrikande hur du där graserade i skogen och brusen med lurvitskin och ett avlungt huvud precis som en tokkartop och i medan där funnursi byn många vidtsepliga mensjol som trodde på gastar i skogen blevo gommor och gubbar nestan lika för skrekta som valflikkan själv flera i bland dem toades ej alls god den dagen och tittade redde va kom sig vargång blåstensusade i det höggranarna men nogra som vore taprare och gå ut om natten för att anställa ett skall och fånga rymaren valtar visste av ingenting och sovi god ro bort alla sin mages bekymmer när by folket upptäckte hans skoia och omringade henne det närmadde sig dit med mycket försiktighet bevebnade med stängar och spadar och tittade in ja, där liggar rymaren och sover saade karlarna sigemella venta lite och tänk om det vore en björn låt oss klubba honom medan han sover saade en annan by folket annars bitar hann oss just i det samma drömde valtar av mensjöetarna som kom mot i robinsons ö och så nära det stekta honom dert i aftan vard drömnen var så livli att valta emme för skrekkelse satte sig upp och i det samma hörde han karlarna siga låt oss klubba honom vak hunde valtar hann att tro än att det var robinsons vildars som ville gjöra av honom en god stek och så tapper han var så svek honom nu korraget hann tänkte vi sig själv hur rysligt det vore att bli uppeet hann av andra just när han själva så genom hungrig och vad skulle hans pappa och mamma och sysk hon sigen när det fingo hörde hur grovligt det gott med honom stakkars gosse videt den tanker började valtar bitarligen gråta och kunde ej siga meren vad nu sa hann av karlarna si på raggen, tror jag inte att det är valtar som vi sökte hela dagen upp med dig poike och hem till föräldrarna annars kom ihåg att hela skogen växer full av präktiga ris valtar stod upp mycket flat och flatar vore också det som taget honom för en björn det förede honom hem i prosesjon och för att det skulle gå rätt hög till till ledde på honom for sin spelsen men föräldrarna blev så glada att det i en gång hade tid att bli läsna stygga gosse, sa det det du har gjort oss mycket bekymmer men det må vara ditt straff att du en hel dag fått leva av trambär valtar tyste sin far så sin mårs händer han skulle gärna ha bett dem om förlåtelse men han kunde dig han hade munnen full av färsk limpa han tänkte vi sig själv att kokosnötter och lama djur kunde vara rätt bra men för närvarande ville han sälja hella robinsons ö för en smörgås inom sig var han ågåt snopen i synnahet när han ätit sig mätt jag vet dig om det är rätt tala om vad han gjorde natten därpå hans mög se en gång ut var fotautist och så bar det av med en fart i skogen där hade han tänst i kormässig att tän det ält på sin gran viskoj som han byggt natten förut och så stod han fundersam och såg högt upp mot nat himmelen så att de små fåglarna i treden för skrekta flydda undan för röken och morgon solen av hepnad jömde sitt vakre ansikte i ett moln där brinner mitt kunga rike tänkte valter vi sig själv ja ja det va icke det första rike som gott i rök och bli re heller det sista men valter smög sig valgt i baka i sin sängin en varma kammaren och åkt att allt vad hans lit tånt på sin obebudda ö undföl honan enn när han rook tekket över åronen en liten hemlig suk lyklige Robinson slut på valters femte eventyr upplästa molnsbro Helsingfors finland kapitel 6 av valters eventyr av sakrija stopelius detain librivaksinspelning alla librivaksinspelningar i allmin egen dom för mer information heller för att anmela dig som frivillig besök librivaks.org upplästa molnsbro Helsingfors finland valters eventyr av sakrija stopelius valters skete eventyr huru valter rik på jakt och sköt för undälikt miste nu var det vinter och litet mot våren så att skaren bar på morgonqvistarna valter hade fått ett par skidor från Ulle och Borg och det valdeles märk värdigt roligt att skida på skaren en bar det av över engen och en på sjön en till skogen och en till byn ner för backarna bar det av med en groovli fart der kunde valter stå på skidorna och det kunde jag alla göra i början han lärde sig bar det om kull plums med nesan i snön och benen i vedret senan gik det bättre och slutligen kunde valter stå på skidorna ut för himmelsbacken som jo var så hög att turktornet ej var mycket högre då var valter stor på sig gör efter det där sade han nei att akkar sade det andra gossarna och så åkte det heller på tjälkarna ut för den branta backen nu var det just före posken och gossarna skulle få påsklov men en dag skulle det lesa en olyckligtvis var det mycket vackert vedare den dagen solen sken grann på snön och treden vore alldeles vita av rim för oss valter råkade i en frästelse som han ej kunde motstå tidig på morgonen begav han sig ut med en smörgås i fickan sprettbågen i handen för att skida till skogen jag går ut på jakt tänkte han kanske möta jag en varj och han omskjuter jag strax jag har ju en knapp noll i pilen bara en liten stund ska jag vara bort no hinne jag siddan lesa min leksa no ja den gång jag mötte i valterin någon varj fast hän så hände en annan gång som du ska föra i nästa berättelse nu såg han snöri på enas fietig snön mellan björkarna och längre fram så han har spår det kan vara lika så gott det skjuter en haare tänkte valter den duger åtminstone att eta och mamma ska bli något förundrad när jag kommer hem i harsteg till middagen var nu har han heller hus det kan ingen fast en valter följde spåret ville ingen gjösset hitta fram mellan buskarna jag får bara nöjd med en snöriipa tänkte valter den ska smakar rätt bra med sås gurkor och lingons ut märkvärdigt nog såg valter heller någon snöriipa bara fieten jag tror jag skjuter en ekkore sade han men jag ska bara skjuta honom held ita i nosen så att han faller ner och sen stänger honom i buren och låta honom springer och skrattar åt honom ganskar riktigt där hoppade just en ekkore i den hög granen valter ställde sig under granen och spände bågen men ekkoren hoppade från gren till gren och jömde sig långa stundare mellan åt valter gick hon kring tredet en hitot en ditot men det ville allri passa att få ett gott sikt men det ens to ekkoren ett långt skutt vips vad han borta i ett annat tred och försvan nei nu är det bäst att jag skidar hem igen tänkte valter ty smörgås en mannus lut på vegen kan jag träffa en skata henne skjuter ja men ska jag ge henne åt katten eller ska jag spika upp henne om han för stalldörren jag tror jag spikar upp henne det ser så ståtligt ut då säger Jonas vargång han går till stallet så är det skatan som valter har skjutit nå ja det hade väl kunnet gå för sig om valter träffat på nogen skata men han råkar dig träffa nogen och detta förtretade honom när han kom hem tänkte han jag ska skjuta till mols på henneshus fönstret så får jag se hur långt bilen går strax spenner han vågen och paff där flög bilen men han slår emot väggen och föl ner igen det vore väl värdigt om jag i skulle träffa fönstret tänkte valter och sköt ännu en gång och ännu en gång till slutligen träffade han pang! rutan gick sönder bilen får innen o fönstret och träffade kukkeliku som satt där i sin oskuld och masade sig solskönen kukkeliku skrägt uppen då blev valter för skrägt och valter det hav mycket tyst i sin kammare utan varje utan harre utan snöripa utan ekkor utan skata men fönster utan sklingande i öronen och nollikly kukkelikus mård på sitt samvet det dröjde heller länge innan där blev ransakning och dom lexan när hon var glömde gick rakt åt skogen Elena kom inn och beskivade sig att uppen låg i skelatåget valter kunde i neka han brukade dess dom aldrig juga nu hur trode det gick att börja min fikk valter smaka pappas goda råting det brukade så på den tiden och det hade han för kukkeliku men för lexan fikk han den dom att sitta inne och lesa sina lexor hela nästa dag när Gosarnafing och påsklov råde sig av alla krafter det bästa det kunde jag tycker mig ännu se honom han sitter så sorgelig i móds med handen under kind benet och ser igenom rutan hur det andra Gosarna åka kjellke där ute i himmelsbakken som ligger ha sopatsnön från isen åkas krisko nog ligger bokenuppslagen och nog ligger där andra böcke brevid men det smakar i unga hernat lesa när tankarna kuldrar om min kamraterna i snödriven stackars valter varför skulle det just i går vara så vackert veder och varför skulle just kukkelikur åka sitta i hönsusfönstret ingen kan så noga sig ha varten Gosar springar och varten pilflyger bäst är att ha i låta narra sig så länge leksen är olesd annars kan det väl hända vem som helst att han springer till skogs och skjuter i el end upp och får sitta i fönstret och se på när alla kamraterna har roligt i snödrivorna slut på valters skjätte eventur upplästa Månsbro Helsingfors finland kapitel 7 av valters eventur av Sakkariestopelius detta en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelning har allmän egen dom för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org upplästa Månsbro Helsingfors finland valters eventur av Sakkariestopelius valters sjunde eventur hur den tappre valter ijagade varjar det var en gång om våren lite valter hade hört att i skogen var gott om varjar och det tykte valter om han var otroligt tapper när han satt i skola mitt ibland kamraterna eller när han satt hemma mitt ibland syskonnen brukade hon ofta säger en varje ingenting för mig nog får det komma minst fyra när valter brottades med klass bogenström eller fridge of vedärfält och slod dem i bakken brukade hon ofta säger så här skulle jag göra med varjen och han sjöte bilen på jonas så att det smattrade i får sin spelsen sa det han åter igen så där skulle jag sjuta dig om du vore en varje vis tykte somliga att han skröten smula den gorsen men man måste väl tro honom efter han själv sa det där förbrukade jonas och leena säger om honom ser där går valter som sjuta varjar och han ragossar och flickor brukade säger ser där går den tappre valter som ensam har kurash att slås mot fyra ingen var så fullt över tykade därom som valter själv en dag gjorde han sig ordning att bli en riktig buse för varjaran han tog med sig sin trumma som hade hål i ena kinnet sedan han klev på henne för att räcka en klas rönnbär och sin tändsabel som har någått sönderhakkad sedan han med otroligt modhög sig genom en helt fjentlig armé av stickelbärs buskar han glömning under att beöepna sig där till tändärna med sin rovbes sin sprettbåge sin vedärpistol han hade en brennkork i byksrikkan för att sota mustasjar åt sig och en röd uppfeder för att sätta i mössan och se grimm ut Dessutom hade han i tröj fikkan en fälgning med benskaft för att skära öronen av varjaran sedan han slagit i elden ja han tykte det var synd att göra dem så illa medan det ännu vore vid liv det passade så bra att Jonas få med spannmål till kvaren och valter fick sitta på lasset men han kara sprang små skällande bredbyd genast när det kom till skogen om det kan hända satt nån varjebuskarna och han underlätik att fråga Jonas om varjaran vore rädda för trumman det är förstås så är det Jonas och var på valter begönt i trumman av alla krafter så länge det foro genom skogen när det nu kom mot till kvaren frågade valter strax om det är nyligen synds nån går varje grannskapet ja, tyvär så är det mjölnaren sista natten har varjaran rivit i el vår fetaste gum sig långt härifrån där bortar vi rian ja, så så är det valter mån trod jag hur många det kan ingen så noga veta svarade mjölnaren det gör ingenting så är det valter jag frågade bara för att veta om jag ska taga Jonas med mig någ går jag ensam med tre men är det flera så kan det hända att jag hinna slå ihjäl dem alla innan det springer sin väg jag skulle i valter ställe heller gå allena det är hädärligare menade Jonas nej, det är ändå kanske bäst att du kommer med sade valter kan hända det är hur många jag har inte tid sade Jonas och dessutom jag är hur säkert det är flera entre dem köter nog valter ensam ja sade valter visste jag det men ser du Jonas om det är hur tre så kan det hända att en av dem bitar mig ryggen och jag kunde då få mera besvär med att slå ihjäl dem om jag bara visste att det är hur fleren två så skulle jag i bry mig därom sade jag en i valdera handen och luggar den värre än mår susanna gjorde för mig i kjell jag tror helt säkert att det är hur flera en två sade Jonas det brukar mäst var att två närder i varhjäl barn och gumser nog luggar valter dem utan mig men ser du Jonas sade valter om det är hur två så kan det ändå hända att den ena slipper undan och bitar mig i benet du ser du jag är så stark vänster handen som i den högra nu kan du komma med och taga en duktig stake ifall det verkligen är och två ser du bara en så tagg jag i honom i både händarna och kasta honom levande på ryggen och så får han sparka bäst han vill jag håller en ofast honom när jag tänker rätt på saken menar Jonas så är jag nästan säkert på att det är bara en vad skulle två göra med samma gumser inte räckte han tillått mer än en men om du en då skulle komma med Jonas så hade valter honom ser du nog törs jättar ihop med en riktigt van än det kan hända att han riva hål på min nya tröje hör nu på så hade Jonas jag börjar tro att valter är så tappär som folket påstår först skulle valteren samslås med fyra sedan med tre sedan med två sedan men och nu vill valter ha hjälp mot den ena all r i värden går det för sig vad ska folke säga därom kan hända inbilla det sig att valter är en pultron det juga det så hade valter jag är inte all så rädd men det är roligare när man är två jag vill bara ha någon som ser på hur jag klappar varje så att dammet rykar om pälsen på honom nå då kan ju valter ta mjölnans lilla fiken med sig hon får sitta på en sten och se på så hade Jonas nei hon blir bestämt rädd så hade valter och hur skulle det passa sig för en flikka att gå på varie jakt kom du med Jonas så ska du få skinnet och jag är nöjd med höran nä, jag tackar så hade Jonas valter kan behålla skinnet själv nog ser jag nu att valter är rädd fyr, skämma ut honom detta gick valter sambitjon för nära jag ska visa att jag är rädd så hade han och så tog han trumman sabeln tuppfjädeln fälknimen rovbössorna vedäp i stolen och gick helt ensam ut på varie jakt i skogen det var en vacker aftonkvist fåglarna sjöngo i alla grener valter gick mycket långsamt och försiktigt vid varie steg såg han sig omkring åt alla sidor om der händelse vi skulle sitta någon varie jag lurade bakom stenarna han tygte all deless att nogot rövde sig där bort i diket kan hende var den varie det är bäst att jag trumman litet innan jag går dit tänkte valter brrrrr så begynnt han trumman det rövde sig åt den noget quax och så flögen kråka uppe i diket strax fick valter mod det är bra att jag har trumman med mig tänkte han och så gick han med modiga steg allt vidare framåt snart kom han allt närmare i rian där varierna rivit el gumsen men ju närmare han kom desto hemskare tygte han att rian såg ut det var så grå och gammal vem vet hur många varier där kunde hjömma sig kan hända suttur det där ännu i en vrå det samma som eitit upp gumsen jag här var alls ingen säkerhet ingen enda männsja synte sin ärhet det vore stygt att bli uppeten så här mitt på ljusädagen tänkte valter vidt sig själv och ju mera han tänkte därpå desto fulare och gråare blev den gammal rian och desto styggare förekom det honom att bli varierna smat ska jag vända om att säga att jag slogs med en varie och att hansla punden tänkte valter fusade hans samvete minns du icke att juga är den allra största synd på det för goda männsjar juger du i dag du slagit varien så eitare han bestämt upp det i morgon nei, nu går jag till rian tänkte valter och så gikk han men inte gikk han alldeles när han gikk bara så att han kunde se gumsens blod som färgade gräset rött och några ultappar som varierna rivit av det stackars greket det såg rätt otäckt ut jag undrar vad gumsen tänkte när det åt upp honom menade valter vi sig själv och i det samma gikk den kallrysning av hans ryg från tröjkragen enda ner i stövälskaftet det är bäst att jag trummar tänkte han åter igen och så begynt han trumma det let illa det har kommit eco från rian och det let nästan som varit sjut trumpinnarna stivnade i valters händer och han tänkte nu komade jag riktigt med det samma synt sett rödbrunt lurvit varje huvud titta fram under rian vad gjorde nu valter gjorde en tappre valter som ensam rådde med fyra kastade trumman för sjutton pinnar ifrån sig to till fötter och sprang och sprang det fortaste han kundet i baka till kvarren men ove varjen sprang efter valter såg sig om varjen var kvickare han blått några steg bakom honom desto fortade sprang valter men først greckel som fick makte ver honom han varken hörde eller såg något mera han sprang över ståkkar stenar och diken han tappade trumpinnarna sabeln bågen vedäp i stolen och i den först greckeliga brådskan snavade han över den tuva där blev han liggande och varjen hoppade på honom huu, det var en ryslig historie nu tror du visst att det är slut med valter alla hans eventyr det vore skada men bli vei så först greckt det var inte så farligt ändå det var en beskedlig varje den varjen nog hoppade han på valter men han ruskade honom bara i tröjen och nosade honom i ansikt och valters grec i hans grec kalles rosen befänkt till all lycka hörde jonas hans nödrop det var ju helt nära kvarnen jonas sprang dit och hjälpte upp valter vad har hänt? efter valter skrikar så rysligt varjen varjen det var det enda han kunde säge vilken varje sade jonas inte säge atil nog om varje akta det han är här han har bitit i el me jämrade valter då började jonas skratta ja han skrattade så att kinnbältet kring hans mage hoppade och skakade ja så sade han vad är den varjen vad är den som valter skulle lugga och taga i nakken och kasta på ryggen om han en sparkade aldrig så mycket se bara lite närmare på honom det är ju vår gamla vän vår egen beskedeliga karo jag kan väl tro att han hittat ett ben av gumsen vid rigen när valter trummade kröp karo fram och när valter sprang sprang karo efter som hans ofta gör när valter vill rasa och leka hut karo du skulle skämmas lite att ha skrämt en sådant stor hjälte på flykten valter steg upp mycket flat hut karo sade han bara det nöjd och förarjad det var ju bara en hund om det varit en varj skulle jag nålslagit i elanom när jag hör nu på valter lyd mitt råd och skryt en annan gång mindre så uträttar han mera tröstade jonas inte är ju valter nog en pultron jag du ska få se jonas när min hernest mötar en björn det är så sige du att jag tycker liksom mer om att slås med björnar men ja så skrattade jonas är du vid är nu igen tjärr valter kom ihåg att det är bara pultroner som skryta en riktig tapper karl talar ej om sin tapperhet slut på valters sjundeeväntur uppläst av monnsbro helsing forse finland kapitel 8 av valters eventur av sakariastopelius detta är en LibriVox inspelning alla LibriVox inspelningar är allmän egen dom för mer information eller för att anmäla dig som frivillig besök LibriVox.org uppläst av monnsbro helsing forse finland valters eventur av sakariastopelius valters 8.eväntur hur valters sökte en skatt och ville bli rik borta i skogen låget lite torp och där borde en gammal torpare med sin torpare gumma han hade varit soldat i sina yngre dagar och slagit som en bra karl mot landets fiende men nu var han trötta vålder alldeles grå i huvedet och så var även hans gumma likväl arbetade både två så mycket det för månde på sin lilla kulnåkar och i mellonåtsköt gubben årrar i skogen och gumman band präktiga barqvistar av umt björklö bisommarens början sådan sålde det i staden och så fingo det pengar till tobak i gubben skorta masur pipa och litet kaffe i gummans blanka panna på söndags efter middagen det vore stilla gudfruktid folk som icke gjorde någon männisha förnär likväl gick där varje handa tal om den bland folket i byn och torparen kände en stor skatt som var nedgrevd i jorden om att stetet i skogen han ensam kunde säga hur man skulle komma åt skatten det hände väl också att en och annan i tysthet smög sig ditut med hacka och spada ville övert alla gubbena typa stället och se den dela pengarna men då små skrattade den gamle soldaten och menade at nog hade han en skatt och no kunde andra hava den skatten också men icke var den sådan som folket trodde att det skulle tro men alla vore å ense därom att gubben visste en ämlighet som han ej ville ro utmed Jonas som tjänade hos valters föräldrar var annars en duktig karl men han trodde på mykkes skrock han brukade ofta berättar för valter om kvällarna hur det här brann en drakel i skogen och när någon såg den elden skulle han springa dit och icke seva kom sig och icke tala i tord utan kastas stål på elden och sen han få se en stor koppar chittel full med guldbänningar helt nära jord utan och den skulle han hugge tagi och knipa skatten men eftersom chittelen var mykke tung behövdes ännu andra konster för att få den riktigt framme jorden och detta kunde ingen annan en torparen säga hur det riktigt borde gå till sådant hörde valter i stor spänning och tykte det kunde vara roligt nog att få en helt chittel full med guldbänningar men jag undrar vad jag ska göra med pengarna saade han man tror jag ska ge dem åt pappa det lär nog vara det bästa svarade jonas alltid blir det någod råd för den saken bara valta jag först får tagit chittel det är inte så lätt som valta jag tror nog får jag tagit chittel mener det valter vet du, det är rysligt stark när jag riktigt hugger tagi någod dessutom ska jag taga torparen med mig pappa ska gjemma pengarna åt mig till seg blir stor ett stort slott med silvermurare guldburtar där skulle vi alla bo och du ska också få en kammare jonas sedan ska jag köp på mig vakra hästar med grannasadlar rämtyg och en förgyld vangen då ska jag köra och du ska få stå bak på jonas en båt ska jag ha med grannasägel och flaggor mycket bättre än lungentus och de bästa tjälkar och skriskor och bollar som finnas i hela världen valdag skulle vi ha plettar till middagen dessutom ska jag ha en förgyld trumma och en långsabel och en riktig bösa med krytholn och kulor och knallhatter och med den ska valtar skjuta varjar inföl jonas lite försmedligt det kan nog hända svarad valtar, en smula förlegen inte jag rädd om det också vore en björn ne nu är valtar på skryt i ensad jonas kommer han ihåg hon sprang undan karo jag är säkert på att det enda blir pengar över skyndade valtar att säga jag kunde väl köpa kringlar för resten men det är inte så visst om jag kan reta upp dem innan di torka då vore det bättre att bygga en ny stuga att torpa den köpa att gumman en ku sade jonas det skulle nog behöva det och dessutom finns så många fattiga barn utan kleder och mat det var bra att du kom ihåg det jonas svarade valtar stuga ska jag bygga och kon ska jag ej glömma alla små fattiga barn skulle få kleder och mat men valtar har inga pengar ännu inföl jonas jo sade valtar det är så gott som om jag hade dem redan en dera dagin gå ett i torpa den kom med du jonas så blivit tre det är bättre att vara flera när det är mörkt i skogen jag har inte tid då jonas valtar kan nog gå ensam lycka til tak ska du ha sade valtar nu hände samma kväll att valtar var ute i hagen det var sade en god rönn köpt i metspu och snicka den slilla maya var också där för att snärja är en rist i söndagen ty du var en lördagskväll valtar gik och tänkte på den stora kopparkitteln och sitt nya silverslott och torpa den s nya stuga och kon och alla de fattiga barnen som skulle få mat och kleder jag undrar om ingen drakel synes i skogen tänkte han ja nett och jämt bäst han tänkte det såg han en stor eldlysa där borta mellan treden jag menar att lilla hjärt att by inte klappa det är bestämt en drakel tänkte han jag ser ingen rök och så den där eldar brukar aldrig rök vill du komma med mig till torpa den maya frågade han jag vet är visst om jag hittar dit saken var den att valtar hittar det ganska bra men han var eis säker det är för att han hei tykt om att gå ensam i skogen väntar lite tills jag har fult med ris så kom jag med sade maya, jag ska ändå gå där förbi när jag går hem bra, valtar väntade och såg på elden som blev allt större och så ging hon barnen om en liten stund kom hon dit i stugan och emellertid skyndes den stora elden all treden i skogen ha gjö nu sade maya ha gjö med dig sade valtar och så gick han in i stugan rätt dristeligen tredde han in inte var han rädd för en gammalt orpare men något för legen blev han när han såg gubben så lugn och andäktig lesa högt för sin gumma ur en stor bok när han tar i valtar modat säge sitt ärend när han nu en gång var där så måste det likväl fram tjär far han i sett den stora drakelden som brinnar i skogen gubben såg upp från boken och betrakhtade valtar men förunderligt vakkare nist han skalkakt i blik ja så sade han utan att visa nogen undru hur du vet lilla hende ja har sett den ropade valtar givrigt kom ut så ska ni få se den bara vi gå ett litet stykke på vegen tror lilla hende nå då ska jag väl komma med honom sade gubben ja kom bara kom nu strax sade valtar det han ro gubben mässig ut på trappan och sade han längre ut på landsvegen inte sä ja nogen eld strax bara vi komma upp på bakken forsäkrade valtar riktigt så var det när det kom upp på bakken så gubde både den samma stora elden som valtar sett lysa mellan treden den hade nu stigit högre höjt seende till tredetopparna var stora rund som ett vagensjul valtar stod där bara flata för vånen det som han trod var en eld det var full månen som gik i aftonens stillhet upp över skogen och så här långt har lilla hän sprungit för att se på månen frågade torpa gubben det var märkvärdigt så hade valtar förlegen månen solg precis ut som en drakeld vad menar lilla hän med en drakeld en såden eld som brinnere vän en skatt eller en gjord jämma no då är vist månen också en drakeld sade gubben han lysar alla nätter av er gjorden skatter han är ett återkena solens anlete som skinar över hela världen och över dagens arbete vad är det för skattar som månen lysar på frågade valtar ny fiket han lysar gjordens vila arbetar en sömmen och samvetet slumen sade torpa gubben arbetet en härlig sak det håller kropp och skjell rask och ger oss med godsbydstånd dagligt bröd men efterarbetet är också vilan en herlig godsgåva månen i natten söga som vakar över mensjans frid valtar lysnare för dersamt men hans huvvo var så fullt av gjord jämma och drakeldar att han inte så fort gav mässer tjärr far nå vet jag ändå att ni kan visa med en skatt här i skogen bara jag blir rik ska jag bygga att er en ny stuga och ni ska få en präktig ko och alla fattiga skol blir rika menar han det nå då ska jag säge han om att jag vet verkligen en stor skatt och därav blir alla fattiga rika valtar spende upp ögonen var har ni den, tjärr far kom så gå vi nu strax att söka skatten inte behöva vi gå så långt sade gubben den skatten har jag hemma i min stuga har ni den hemma i stuga och får jag verkligen se den nu strax ja visst, kom med bara så ging hon dit i baka till stugan och valtar såg sämt för undra dem kring om det händelsevis skulle blänka något silvar guld i de mörka vråarna men stugan var så fattig det stod bara en spis och en säng och en bänk och ett bord och en gryt och en spinrock och på väggen hängde en bössa en yksa och en gammal sabel och en kinnbälte i mörkaste vrån var likvel någonting som blänkte lik täldkål och det tykte valtar så hemmst ut var i ågona men gammal grå katt som lurade på mös vid ett hållig olv tillgårdna när var har ni er skatt här far frågade valtar när han icke såg någå tecken till det omtalade store koppartsittan her sade gubben och ledde valtar fram till det lilla bordet det by bännlog uppslagen på lördagsaftonen her är minnå alla mennsjås största skatt och det är guds ord av den skatten vi var alla fattiga rika vi var sorgsna bli glada alla olykliga bedrövade på jorden få däraväne evinnär li hugnad inte behöver man söka denna skatt i mörka skogen och gräva fereves i jordens grus så som det snikna mennsjåna gjöre när någån invillat dem att det i hast gudna få timlig rikedom det denna skatten kommer till oss i den heliga skrift och i gudeliga bökkar och i salmer och guds ord spredikan vi få den för inte och blivar därav rika för evig tid allénast vi själva vilja men många vilja det icke utan äta sig metta och söka gulda för blivar likvel beständigt fattiga i sina skelar ty av silvar och guld är ingen rätt gledje utan mykku mera bekymmar och flärd och ett oroligt samvet men av guds ord är en rätt inneligt röst i sin timliga fattedom ty det är å guds barn och det heliga änglar bevarar dem för all nöder fara så i den skatten skulle valta er söka det vore mykku bättre än att springa efter oferståndiga mennsjås prat och greva i jorden efter koppartshittlar som kanske aldrig har funnits valta började gråta Finns her då allsingen skatt i skogen frågade han det kan väl hända sade gubben att mennsjår får dom vandet hergjade krig och fiender han nedgrevts sina egodelar i jorden och sedan dett bort innan det fått tilfällig att greva upp dem igen väl händar också i blandat bonden hittar i jorden silvar penningar och annatsådan som icke förstöres av råst och fuktighet men vad folket pratar om drakelder och sådan det vidt skäpelse som en klok mensjå skrattar åt kom hit så ska jag visa vad jag en gång hittare där borta i skogsbacken därpå tog gubben fram från en hylla ett stykke gammalt järn som var så fortärt av råst att man knappast mera kunde se vad det varit i tiden se sade han denna råstad i järnbit har fordom varit ett svärd och det måste ha tillhört någon hög och för en kriksman efteran man ännu kan se att det var innlagt med guld på festet det har kan hända var i en mäktig ånung eller hövitsmans svärd men vilket han dödat många fiender under guvatt länder och folkslag så denna saker ska man jämma som lämninga från fontiden men nu är det mäktig ånungen länge sede han död och hans benmultna i jorden och hans namen är kan hända för all tid för getet och hans svärd för råstad och ligger bland annat skrep på en torpare sylla den samme ånungen hade kan hända ett gylande slott och kamerar fulla med silvar och guld och granna kläder och denna världens åvor det tar allt en ufersingerat till förgånget det har brunnit i elda sjunket i kjön och förtrampats i jorden så att icke en enda bit är kvar därav men den samme ånungen hade kan hända också guttsord ute i bibeln fast den han kan tjej brydde sig däram utan han let kan hända den heliga boken ligga på en skrep hylla liksom hans svärd nu ligger och tykte att han hade andra skatter som borde långt mer värde dessa skattar ar nu borta som en rök men det samma eviga guttsord är kvar och det förgås icke på råstar allrig är hella brinnade i eld eller sjunket i kjön eller förtrampats i jorden utan är i tiderna stider beständigt det samma fullt av nåd sanning och rikedom vad tror nu valtar därav vad är bättre att vara fattig och hava en skatt i guttsord eller att vara rik på egodelar som förgås och icke hava någon arvedel i det himmelska goda valtar svarade icke han tykte det var så underligt att höra en gamle torparen tala så aldrig hade han trott att en fattig man gunde vara på sitt sätt så rik det förek om valtar som vore hans själv mycket fattigare än torparen jag går nu snällt hem igen så ska jag följa honom ett stykke på vegen gå hem och kom ihåg vad jag sagt tag månen till ett märke så att varenda gång valtar se i månen lysa så tänker valtar vi sig själv se där är den samme månen efter vilken i en gång sprang som är liten när när jag ville gå att söka skattar i skogen då fick jag veta att det finnes en skatt som är mycket bättre än alla andra och den skatten är guttsord och den vill jag söka så blir jag rik för all min tid och rikare en mongen koning ut i sitt gyllende slott så var det slutt på valtar's åttonde eventyre slutt på valtar's eventyre av sakariesta pelius uppläst av Månsbru Helsingfors Finland