 Nes iš dalykų kurieš pasakojų, žmonėjom dabar vai tipo ir šitą videofomuojant jog nėsi kuklinimas labai no aš įsakų, kad į labai patingam Mokyklai. Ir visakau, kad ir šiandieną video ižengę Mokyklai, kad čia Mokyklai yra, kur dažnai sako, kad Mokyklai vaikas turi yra pirmoje vietoje. Ir vaikas pirmoje yra josmenybė, o nepažimei, bet ten, kur aš Mokynaus ir ten, kur aš daugelį vietoje mačiau, ratai tai būna realybė. Tu atarpu čia, aš matau, kad tai yra realybė, tai kaurą aš nori paklausi, tai kaip savo žodžiais, bet kokias yra visos mokyklas vertybės. O tai, kas jums svarbiausio ir kaip jūs tengetas tas vertybės į gyveną, savo iš žodžiais paklausi tai. Svertybės. Mes manum, kad mes gerbėn, kiekvieną vaiką, susalą įpatumais, ant vadolumais, pristengėmas, kad jis auki pasmenymi. Nė tiek jau gala, kad jie minkėdai likimumą, yra svarbiausiai, bet vaikotas patėstuks. Ta bulėjimas kaip žmogaus, kad jie aš būtų jaukų, gerą, kad jis jie jau stresą. Aš prie teriumus mokyklai įdžiausio vertybėje yra žmogos. Ne tik vaikas, bet kurių žmogų šią dirbantį smokytojas, aptornavinčiai personalų darbotojas. Gal už tai daugėlis čia įtvykę, pasitebi, kad virko lektivas kitoks, nebu fiturande. Taip, vaikas per moje vietoje, bet mūsų tarpus ar asantykiai ir būs labai svarbūs tam, kad mėm vieno tykslą ginkų. O tais tykslas, kad rekturęs saikia, taip, vaiką auktis, jį kartais pažymės nepamatojama. Mūs labai svarbū, kad jie gyto žiniu, gebei mu, gyguį. Bet taip, kad jie kai bušmonės, šiauktų ir gautu, kultūrinų žiniu. Jau stusiai, gerai saugiai, jaukiai, tai yra labai svarbu. Ir sako, kai kuria dalykai yra nepamatojama. Ir mes susėdė kalbom, kad nenaparotysim, bet mės žinom, kad tas vaikas paugo. Ir labai paugo. Taip, jokiet, tas, tai standardizuoti, to neparotysim. Bet ta žinomės patys, žinomės tevai, žinomės pat svaikas. Bet mes labai įdžiūgiamės pažiukiai, tai kliniai klausimės ar sako. Man mokykla labai pati. Mokykla labai gerai noriškį, mania suprantą. Va, ysgerai jaučias. Tai ir negalėk tie rezultatai, nesandą būna labai, kad jie nėjaukšti. Bet jis gavenėme, galėk, visam saikė tokių čia ir kompetenį, surgalės, jie nauduoti, o ne tik žiniu. Tai noriškiai. Pabai gražiais su taria pamžiukiai mūsų ištukrošti labai įžiūgiuos. Ir su... Tai yra už samžiūs, tai yra vairų porį, tai vaikais. Ryspiceliuju, tai vaikais. Jie vienas, kad ta paglobojau pašnėtiną, palyviai šiuotą būsai mokykla. O tik ryžiną, kad jie labai... Takie, draugiši kaip šiimo į vienas iškėta. Tai... Tai man priminėt istoriją iš mėnes, kad dabar iš mėnes, gėra matinės peršinėti mokyklas. Ir buvo daug ir būsų mokinių, ir ką tik baigusio. Ir visi pasakui, kad man mokyklą patinką, kiekie čia geriai prisiminimai. Ir aš pato pasakui. Ir šiam susitikus, kad... Kietoji kažkurio plinkoji, tai kartais būtų sakamai iš mando gumo. Toks maždaug nes reikė. Bet čia yra tai, kur aš klausiuos yra iš nojų iš sop. Ir matasi, kad yra nuo širdžios istorijos. Tai nereikia kažką gražius pasakyti, bet yra nuo širdžiai tikros istorijos, ir tikros patirdės, ir tos žovulabai. Man pačiam, mokyklę yra gerų dalyku, kuriu škriuos ašvertinų iš tam tikrų mokytajų. Ne, apskete, ešku mokslai ašvertinų, nes tai yra tam tikras įrankis, bet to pat šimėtų ir prisiminimų tokių, kur nu nereikia ten, yra aš pažiistų draugų, kur jie, yra dienas kitos, kurių. O, jei, kaip mokyklai gerai būvau, aš galvoj... Ne, aš niekai gyva, aš negryšiu mokyklą. Jau, prie man pasatapas. Bet čia va, yra tam mokyklia vad kaip saka, kaip šimo. Tai tos man, no, patinkai ir vieno istorija, kuria štai pat mėgstų pasakot kaip pavyzdė, kas man esu žalėjo čia, no, per mūdienų, tai yra vad tiesiog norėsi, kad patvirtimt, na, patai tiesa, kai... Kad atbėgavo į, kai pabelžiai į dirėsi ir, ir, ir... ir je patis ateino savo papasa, kad dienim išku problemu, paprašyti, patarimu. Toksai man, mano mokykliai, nabloga mokykliai, buvo pakanku iš skritiniai, bet, bet į mokytų į kamberį, tam būdo toksai, nelyčiamo į zoną, ten aiz mokytai, ten kažkai į daro čia, mes nepriekoma, aš daug mį pabelį dirų ten atsargį, paprašai kažko aigų reikia ir net nenorėjti. O čia panašu, kad čia kaip tik toks yra reikia, žeykit, paš nekėjasim, dabar drausim, tai... Tai, taip, tikrai, tai pirat, kaip čia atas. Tikrai, taip yra. Jie labai drausi ir labai dažnai, atėjina čia mūsų vieno ir kito ješkot, kitą kartą tiktą, buk pasakytų labas lytas, arba kaip gyvenot paklauspa. Taip, tikrai, jie drausiną, dėl to, kad nušmono, kad yra jaučės, nu, baimės nėra. Mokinis mokitojo ir net turi bijoti. Turi gerbti. Taip, kaip ir mokitojas mokinė, ką geru tada ir atsirandę, taip, kur sevo santykii geria. Ješmanų, kadangi ir mokyt, ar pusavė labai ir tama į man raujo. Ir čia lūsas yra tas, kaip kolekti jau į nedidelį, ir mokinūtras, kolekti į nedidelį. Ir mokitojo, kad mes dalymėjome įsikultyti liensį, kitą gerbti liensį, kitą susitarti dėl kažko, visi susitunkam, šniakam, mės iš tikrai ir tai išmonės ar sava šimus problemų, visą pasiputį ir vaikų, yra mūkų, ir mes buvome ir papamokų dažnai, kad to išvenčiam, kad jadas, kad dani mes norim būti vienės, ir iš tikrai, kad yra mūsų savejų, tas ir kiam vykam, yra ir magyvų, yra geria, šiip tikrai, jei žina, kad pitimai šarudas yra labai. Ir yra ienu, pasišnėkėti, mės dengėmės jim bagėti. Ir buvome, kyn bėrnių, kad jau kėl vat, kogu lai sėdėmės, mės geriai, kad sėdėmės ir pasiškai. Kad jau ne, kai mūsų ap planas, kaip jau pasiputėjau, labiau, kad problematikas buvo įšukės, mokykinės, kad tai penrai kalbant, kad kaip įšukės šeidien yra, kad kaip mokyklį, kad jūsų, kaip yra unikalėjai, tai nevada stipimis modelis, pakiesiškai, kaip jūsų sėdėmės, mės prie angiotą. Mūsų myšių, kai žinokėti yra, tas o cėlinius kontakstas, jūsų dėti, mės ištų pruhėme. Gal tu vaikų, da siškų jūsų moras matyti ta salatį, jūsų tokia rasmingesinė, motivuoti, mokyti sėktų turėti, tik su gyvenime, ir kryptingai jų asėjti, mokyti vietas pastakai, aš norim būti prokuroras, prokuroras, ir kaip iš toštų mokyklį. Sako, ką tu darai, ką tu jatą? Jako. Savaimėme, tie vada šeisti, kaista moksų avirtien, aš mes sakų, kad pažymėjų žiną, sapštremčio žmogaus, dar visą, bet vis tiek, norimis kėpit, kad veikai turėtų tiksla, ir ką tais tikslas, kaip jau būtų jis jėkiamas pramokslą jį rikį? Tai pramokslė jį pramokslė jį primakį iš nekyjimą, pat yko jiečišiną daro, tai yra prasmanga ir jom, rikalinga. Aš ką turi, aš visu tokis bendro, ir aš ką tai, aš visą, kad gal netki buvaman, takia įdomystorija, ir radžiai mania pradėjai mokį klaskviesti su visą ikti daugyklą, aš atvykda, ir paskūsų historiją tokia labai iš tos sekmės historiją, kaip o čia man, čia mokį nautė, atidariau savo studija, ir čia taip man sėkės ir taip sėkės ir taip, ir aš taip padariau jaunęs labai padiginos 21 metrų. Ir mokį ne išgirdė tą historiją daugylis, aš tik po to pradėjau kad daugylis pasidara savo išfada, aš negalabai akcentuoti ta, kad aš nestudėjau, ir aš tai pasakidau, nabai aš čia nestudėjau, ir padariau savo, ir daugylį tada žinūtės jūsų formuodų, kad ai, ir aš nereikia studijuoti, ir reikia tiesiog daryti tai, kas taip patinka, ir savainė viskas gausis. Ir aš kai sapratu nėdimo maknėjai mokslėvį, kurie ta patių daug, ir taip pat, su manim, pastoj laidolį, kad jie taip pat pasidara ta išfada, aš pradėjau matyti, kad tai yra negirai, aš sapratu, kad jiems kažko trukstara aš pats pradžinėje sapratu, ir tik teždėje savo historiją aš sapratu, kad dėnėsi, aš tiesų aš įdėjau, nirmogiškas pastinės, aš ten skačiau, be galo, damejau, aš bendra bau, ir bet mantėje trojas aš laimėje saprantama, bet aš po to sapratu ir jau po to, kaimant tai daėjo, aš labai pradėjau stengtis mokyklas, jie ošli, kam nebėti kažkas savo historiją, jas ik mės pastavėdži, bet niekauš diiką aš nega, o buvo viskas būsinkį darbų ir... Ir darbų jis tai lišį, kad tai yra staviu, kad tai yra visą. Tai dar, patas, su ten kontekstį, kaip turi priminčiau, tai yra mazdalba barubai, kūs man žiai, per minestį, gūėtėm gastengės, buzyti vėja elgia skatima. Tai viena minės siležėme baulingą žeisti. Tai... Kiekrą pakilę, kad yra bava baulingę, tai va apie tansvatelė, atskritešnė, pralė gūtų rinės kompetencijas rukstamų, toba jebūtų kaip tievų indelėjų daugdimą, nes tievai patis, kiekiu ne labai. Gal dieninia proriga, proriga gimybėl. Kiek tie gal nenorė, ir iš tikrai visų vaikų. Į pasaulį plačiau ne iš, važia neparodą. Viena šiaimą turim, kiek sėtiniu vaikai. Mes aš sėtiniu vaikai, būtų tevai dėlinį žmonas, sukonų važiuoti. Jau tai pramogauti. Tai kai nuo. Išsai dūrėjai, tai va ir. Iš nemas mokygu ir stengė mes, tie vaikai kodogiu, ką pamatytų to pasaulio, kad tokių gal santykių. Tai sakų iš važiuoti, dėlinėme žmonėm dar būlinkiai bėlėtai, ar būtų jų manežiam. Bėlėtai. Dienas prusėjimas, prusėjimas. Tai. Bet man tas labai į vėlgi patenkanės, aš paskūnėt reiškana, bet pusi krapausi, aš kai pradėjau analizuoti, rajiškintas, va kodėl man pavyko pasiektis, kas man padėje, nes praidži man atrojau, kaip viskas gausis, aš savo tau, kad ne už ten, kad turi būt daugiau. Aš kodėjau aškintis, kad kas pasmene buvo, kas man suvykė. Ir vienas iškirtinį momentu buvo buvau kėlėtas mokytojų, kur aš prisimenų jas gyrojų, aš pradėjau, pradėjau galbėt, viskai jaman turėjo didelė, net ne taika ten mokino istorijer, bet jie kaip pasinenybės buvo, aš tikrai iš jų perimiau daug ir man jėrausiai, buvo kažkos ideologijos, ir aš patau, kad būs ne patys, ir išmingiausiai daug į mokykojimą, buvo buvau būtentai. Rai, aš kodėjau, kad jie mokų, iš mokų, iš mokų, iš mokų, ir viskas, kažkuriai vietų, yra naudingas, bet tas bendradimas, ir tos patėltys, ir darmenėjau manės, kuriai atvykdau, karis nokarta, jie naiškrai iš šį daug košį, učių tokia kaip vos neparygio, nomant į pertinka, bet ir parygio atvykti mokykoj ir būtisų vaikais, nes aš prisimeno, aš sapratau, kad tie visitai pus vietčių, su savo storija, tai, ten atrodo, tažmogus atvyko, jis papasakai, jiems pačiamėl, atrodo, čietis jog ir viskas, o man aš su vietčių rauz, kad vatas, kas hais pasakė, aš suko mano, galba, mės tisena ir lyko, visam gireninį, ir vatėl, šiuo bėrk, no tai, kad yra būtent to, nes to tos sureikšimas, ir tisinko sureikšimas, manai tikad, kur aš manau kenčiai, aš mokyklas, bet aš kaip yra, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, tu, aš tos pusės nes išvebastu. Labai, aš bučiat, kad būtent, būtent, nes tos sekmėje, vaiką. Tai, kai tarpusavi, negaliu, bučiai gina, mės, tu, satomi, viena jie. Tai, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, mokyklas, visadėjo, kur mors pasisliepas, o jau šejo, o jau jau šejo gėpų, šokiai renginį, mokyko įvesti. Dalėvau, tai būrėliu, turėjom viena specielį, mokinį. Tai, atsimenė, ta kai piščiai cisklydi. Šokiaus, ta dalėvau, davai ir dėjimo tradėje. Tai, piščiai, ir kaip jį blogūno, kaip jis gėlėje, pats jautėse. Ir, kaip, čia sekmėje. Tai, gėt, vėl. Vėl atlodas, nepamatuojama ir ne. Nu, galis, sako akademinų tu pasiekimu, na turėjadų, kar ne, ne pasiekimadis. Bet jis pautė. Jū turi siegimą, man galis. Galis dabar mokos prafės nema pralakė. Ne, tai galis, tanda jau jau. Nes, yra nedgėje, daug mums tas momentas, tas įku ir eku. Šneš nori, bet bintis, kad yra intelektuokaficientas, kuris iš praitėjas yra standardiškį vietnomas, kad buvo jis įtiklimas, jų galai, kad tai yra mogus sekmėje, prigūsumo, intelektuokaficientą. Bet vienas moksinkas, jis paito, pas tebėjo, daug ilietoje, kad aukštas IQ. Šiada mes tikiesimtas, yra, kad aukštas IQ, nebūt negianto, nėra, tiesioginą ryšą per IQ ir sekmėje. Ir jis pradėjo, ko aukštas yra aspatai, kas, kas yra iris atrāduys, kuria termina eku, emocijus koficientas, ir kuris yra netoligus, intelektuokaficientai, bet emocijus eku, ir yra turi storiai tikrai nemažai, kur kažką nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, kad jiems nesysė, ir jiems iestikėjo, kėrškoks mokytės, jo skaityna būtse vimė, yra yra pavn venu, nu, net ma atrodo, įžtėjome. Ir ma atrodo, juos sanaijo storė, kad metu ma atroju, tai vienoj ma, kitl įvėrti, kurie pasnenybė, ir ta sėjėm su tiukia, jo aš galiu, ir nesysė, kuria tiek jis pasmėgal būtbuo, Yraš tikiu, kad gal daug ir nes man daug nekiu, aš mokyklas jau būdau, man, kaip, ugozdalėsi, mokėtui, kad sako, nuvant mūsų postoji spaudžiai, tie kriterijį ir tausiai reitingai, ir nelėįžiai, nesutikėjai ar tvęs, dar yra tai, kas kitą kartą, tu jau tik, kad turi norėtum dalybė. Dikėtui, mokykti, daug jau laisvas, tuo savališti įmės, mena būdum, naižėkit, kas yra gerą pamoka, niks nepasakyt, iškiu kriterijų, kas yra gerą pamoka, visi mes norim būti, ir iš koizyti ir sobrasti, ir dabar iš visą patą amocinę, iš mokos buklyvome, amocinį dėlėktą labai. Aš vispada, yra prvalo, mokyko savo amocinį dėlėktą, pamoka savo naikybant rauti, kaip balių, kaip atsakomnybė. Kiek ir namite, kurio savo situacijos, eliktas, kaip lieguot, nes iš tikrųjų vis daug ežmonių, turinčių emocijų sutrikėlų. Tai tėtis. Ir vaikų, ir savo angusų, tai bėdai įvūčiai visu aminėjai nai yra. Ir kodiniai, čia tie nis togą labai, tie ir jiemi tokia yra, ir pravą stestą, iš nusurį kalauji. Yra tas, aš piniai, kuris užbaikisimus apokelvide, dar tai yra tas, man patikų aš jada vidėme į į į į į į į į į. Toks kliipas, kuris papaskai gyarai storija, kur radoš mogus į čia automobilis, tai patroj de prie 60 natų, tai čia tai patroj de kompitaris, tai patroj de ir pinkiu kokių pavyzdžių įsako, o čia tai patroj de klasė, man kikuoji de 60 natų ir parodomą atrauką į į į į į. Tai pat viskas, tai pat, tai viskas. Tai asaudes eina didelėjinkus į ambriėgį, o čia taris sustabarėje ir sustoja. Tai atroj, tie pasalis pasikyti, tad kodėl ne pasikyti modelis, kai mes mokanas, ne be gali būka risa. Ne be gali, bet nekį mes turi galvoja koks tos modelį šiada baryt. Mes daugime metų, švietimas iš tikru ir blažkomės, reformą, vienokė, kitokė, ir patis nebežinom, kas gyarai ir kaip gyarai. Bandom taip, pogaldą būs gintai. Tarko pas mus lietvojumtinas klasias yra, jau rukomas, kaip mokos mokiniai, kaip lūkvaaks, sakykim šaškas teptintom. Soma jau privolumas. Nes išnoudoje. Kus nuudoje, tų veikus nepagalba, jau žemės, arba kalbū mokytis, sakykim jai nekamėjui antra klasa, gal mokytis kalbos. Man su męs tais pa vietės, da man tolė, kai raiškite, sakykmė. Čia reikia valys tibino požiūrėžiną, kad tiesus mokyko. Vom primėjo, tu kai čiau apie... Tu kai tyrimo, kuris naturopos mokytais, susorganizavo, kur paime suskyriste praįdžiai grupė mes tradyciškai. Čia vieno grupė, čia kito grupė ir jūs uždėti su tokia. Nu ir kaip visada ten geriausiai bes mokintis, jis viską padarą, ten tas, kuris praščiausiai mokas į tiesok tu čia sėdėk ir tiesok žiūrėk. Numapis, matau, yra kas susikriešimas. O tada sekant į kartą, jis padarė, kad kiekvienas privalėjo pasimokitant tikrai dalį, ir sapiensau taip, kad jei privalo pasimokitį, ir privalo duoti bendrai grupiai savo dalį. Ir tada visiškai, atsirado, kamanį lisdarbą, bendrai su guokymęs. Ir tam buvo duokiai historijų, kur to patikimo, kaip suorganizuotą, tai tiek buvų priklūsą. Iš čia plaujų tai... Jū vien, kaip klasiai fauji sus takytas. Va, va, va, buvau, kaip aš visą, bet kaip pamaujai. Iš kartą matyti, aš žmome buvo... Galio? Ješka, kaip tokiu, kaip tokiu asaplymku, asar tradycišį. Ar reikiai tradycijų tu pamaukų, nekada padarysi iš tikrai, bet buvau naka, da. Sama įvodėrės, kiekim, kartus tu kažkuo.