 Doncs jo vinc a parlar una mica això de Mosquito-Aller, és un projecte de ciència ciutadana que està coordinat per a diverses institucions, entre ells l'UPF i després també el Centre d'Estudis Avançats de Blanes i el CREAF de la Universitat Autònoma de Barcelona. Doncs el Mosquito-Aller, com comentaris, és un projecte de ciència ciutadana. Això vol dir que totes les dades de fet les obtenim dels ciutadans. És un projecte que va néixer amb l'intensió de fer un seguiment de les espècies de mosquits invasores, com principalment el mosquit tigre en el seu moment quan va començar el projecte, va ser el 2013, i encara no participava en això. I la seva intenció era conèixer una mica perquè era una espècie nova introduir a Espanya i la seva intenció era entendre la distribució d'aquesta espècie, perquè té un caràcter sanitari molt important, el mosquit tigre, no sé si ho sabeu, però és un mosquit que és possiblement un transmissor de dengue, de cica, de chicken gunia, i per tant té un alt valor sanitari. I s'hauria intentat entendre quina era la seva distribució. Primer va començar el treball en projecte, va començar a nivell de Catalunya, però l'any següent es va ampliar tota Espanya. Es tractava, és una aplicació, és una versió molt antiga, ara tenim una versió més moderna, però és una aplicació que en principi permet a qualsevol ciutadà descarregar-se aquesta aplicació al seu mòbil i a través de l'aplicació pots reportar avui en dia, pots informar-nos tant si t'ha picat un mosquit, si és un possible lloc de crida en un espai públic o si trobes un mosquit. En el cas que sigui un mosquit, el que demanem sempre és una fotografia del mosquit, perquè totes les fotografies que arribem són analitzades de manera independent per 3 experts en entomologia, que són els que classifiquen l'espècie i diuen realment si aquella foto és d'un mosquit tigre o és d'una altra espècie i et donem feedback als usuaris. Doncs, com veieu, ser un projecte de ciència ciutadana, depenent totalment d'arribar, el nostre missatge d'arribar als ciutadans, perquè si no hi ha ciutadans que sàpiguen que existeix el projecte, doncs no tenim dades. En aquest sentit la comunicació realment és molt important. I per aquesta raó existeix una figura com la que us la cas la meva, que és una comunicació i que realment el projecte aposta per la comunicació. Els mosquits, vull dir, per fer un projecte de ciència ciutadana amb mosquits ens vam trobar un problema, que els projectes de ciutadana menjen el camp de l'ecologia o del medi ambient on la gent que hi participa en els projectes ciutadans és gent que té una passió pel subjecte d'estudi. Vull dir, per exemple, hi ha molts camps que es treballen al camp del suceig o de les papallones o de les plantes i la gent que hi participen és gent que hi hagi passió pel suceig o per les papallones o per les plantes. En el cas dels mosquits, tret dels 40 mòlegs que hi ha en el nostre equip, no hi ha gent apassionada pels mosquits, sinó més ver tot el contrari. La gent ho dirà als mosquits. La gent el sudia, i al mateix temps els mosquits és un ànser per mala sort, molt familiar. Tots coneixem el que és un mosquit, més o menys, no tots, perquè ara ve moltes fotos que no són de mosquits, qualsevol bitxo que entri i la gent mata, ens envien fotos de tot tipus, no tots són mosquits, i aquí també hi ha una feina per part de la comunicació, d'anar comunicant constantment, això no és un mosquit, fixa-t'hi, un mosquit és així... Vull dir que té aquesta avantatge que és un animal molt propi a nosaltres, com patíem els mosquits, tant les seves picades com quan es desperta en per la nit, i que, per tant, permet que qualsevol persona gairebé sense cap mena d'educació en l'àmbit científic, per identificar una papallona, per identificar un ocell, si tens que tenir un coneixement de quines pècies, en el cas dels mosquits, simplement el que et demanem és que si mates un mosquit, o quan veus un mosquit viu, ens hem vist una foto, tenim tot tipus de fotos, la majoria són xafats, i costa no s'ho identificar. Però en el sentit és que realment necessitem, continuament aconseguir molt i molt voluntaris. També és veritat que aquest tipus de perfil de que la gent no està apassionada pels mosquits també fa que la majoria d'usuaris que tenim reporten un mosquit, dos mosquits, tres mosquits, i després ja se n'obliden. Hi ha molta confusió, també molta gent, quan llegeixen les notícies que hi ha aquesta aplicació pels mosquits, com fem tots, que llegem les notícies en diagonal, o les sentiments així doides senten una aplicació per mosquits, molta gent se la descarrega, deu pensar que és una aplicació que espantarà els mosquits, o que farà algo en contra dels mosquits. El cap de 1, 2, 3 dies la majoria de la gent la treu del mòbil, pots veure la supervivència de la nostra aplicació en els mosquits, la gent dura molt poquet per arreglar general. Però sí que hi ha gent que continua, tenim usuaris que porten ja 5 o 6 anys participant i continuen, i tenen uns records de 300 o 400 mosquits, vull dir que allà gent realment sembla que hi ha alguns friquits dels mosquits que continuen això. Però el sentit és que és això, que cada any, a més els mosquits tenim l'altre hàndicap, que són estacionals, és un hàndicap i també és una avantatge per nosaltres, per un contacte és un hàndicap, perquè cada any hem de tornar a fer campanyes de comunicació, perquè la gent després de la tardó a l'hivern doncs clar, que portes uns mesos sense mosquits i la gent ja no se'n recorda, es treu l'aplicació, ja no se'n recorda mai més dels mosquits, i quan tornen a primera i tornen a haver mosquits ja no se'n recorden que existeix a l'aplicació, ningú hi penses i tu no tornes a fer un altre cop, una campanya de comunicació de diners, escolta, que seguim amb el projecte, existim, i l'altre avantatge que té és que realment no pot s'avorritar en el públic. Si et passessis tot l'any parlant de mosquits i feien notes de premsa o comunicació, la gent segurament acabaria cansat dels mosquits i l'avantatge de centrar la comunicació a la primavera o a l'estiu et permet poder també accedir als medis. L'avantatge de l'estiu és que l'estiu normalment els polítics acostumen a estar de vacances, amb el qual els medis tenen poques notícies i les notícies més socials o d'aquest caire si més cièntives tenen més capiguda també i això ens sobra un ventall a poder parlar. Com comentava el mosquit aquest no només té un àmbit científic, el nostre equip està format amb paracòlegs, com per sociòlegs, com informàtics, de fet som un equip molt gran, ara som prop de 25 persones que estem treballant en aquest equip. Vull rebre un reben comentaris de tot tipus i té un àmbit totalment social. Vull rebre moltes comentaris de molta gent, doncs això de que els mosquits realment han empitjorat molt la seva qualitat de vida, gent que té patis o té jardins i a l'estiu doncs el vespre no pot sortir perquè el mosquit tigre la baseia i s'han de tancar dins de casa o gent que fins i tot té locals i que la gent no vol anar a les seves terrasses perquè també hi ha un excés de mosquits. A Barcelona treballem conjuntament amb l'Agència Salud Pública de Barcelona que es reben totes les nostres dades a temps real i les fan servir per actuar. Vull dir, és quan veuen que hi ha un excés de mosquit amb una regió de gossuaris que estan dient que hi ha nostres en aquest barri, doncs tenim molts mosquits, no sé què o què, o que els hi reporten llocs de cria, doncs l'Agència Salud Pública pot anar a aquest lloc, actuar o no, i els envieu un missatge també a aquests gossuaris de dir-nos gràcies per dir-nos que tal, doncs hem fet aquesta actuació o hem fet això a altres. Moltes gràcies. El que volia dir era... No me'n recordo. Que treballen a la meata de la Salut Pública i que això també té jolín. Perdoneu, eh. Me queda tan blanc. Cosí, con la agencia de Salud Pública. Gracias. Y que iba a decir yo. Ostres. Sí, ni hay de Barcelona. No. Ara sí que treballem això amb diferents mosquits. vam començar amb el mosquit tigre i ara sí que ho anava comentant. Ara hem saltat a... L'any passat vam començar amb diferents projectes europeus. Vull dir, gràcies a tot... No només a la comunicació, sinó que... Això vam començar com haig comentat el 2013, el 2015 ja estava anir de tota Espanya. I ara, doncs, el 2020, el 2021, hem saltat ja a l'escala europea. Tant gràcies a la obsessa de comunicació, perquè ara hem aconseguit estar en molts medis. Vull dir, cada any fem... Intentem treure entre 3 o 4 notes de premsa, perquè hem de treure-ho. Com us dic, avui els sossuaris moren molt ràpidament, el nostre sossuarí, quan continuem necessitem sempre anar traient a nous sossuaris i per això no anem fent unes notes de premsa a la primavera, quan comença la temporada de mosquits, a mitjans d'estius, ja presentant els resultats, com va la temporada de mosquits. Tant aquestes campanyes de comunicació com les dades científiques, hi ha molts científics que fan ciència de molta qualitat, i realment en els últims anys, ja amb les dades acumulades de diferents anys, hem aconseguit presentar uns estudis científics de bona qualitat, que també han tingut el seu impacte, i això ens ha d'anar a altres projectes i altres països europeus que ens hagin cridat, ens hem buscat ells directament, per ampliar el nostre projecte, expandir l'Europa. L'aplicació traduida a 19 idiomes europeus, participarem en quatre projectes europeus, i una mica és el repte que tenim ara, de com fer aquesta comunicació, ja no només aniria d'Espanya, com feia mare, sinó de fer-la ja a escala europea, perquè cada país té les seves coses, ens demanen espècies diferents, abans aquí era tot mosquit tigre, en altres països, les espècies que aporten problemes de mosquits són altres espècies, amb el qual hem hagut incloure altres espècies, també les produxísties són diferents, el que estem veient en l'àmbit de comunicar-se només amb el 2020, és que cada país funciona molt diferent, Espanya, Itàlia, Grècia, els països mediterranis, per dir una manera. Tots hem fet, l'any passat van fer unes campanyes d'això, de 3 notes de premsa cada any, per exemple, a més enllà de tot la xarxa social, però les notes de premsa segueixen ser la gran força, perquè és el que ens permet arribar sempre a un públic nou, i després tenim canals a la pàgina web, les xarxes socials o notificacions directes a l'aplicació, però això és per retenir els usuaris, però realment per arribar a usuaris nous necessitem les notes de premsa i el más mèdia. Veiem que en els països mediterranis necessites fer moltes i moltes, vull insistir molt, fer una feina com molt machacona, perquè la gent realment hi participi, s'enterri, ja es vegin imant, i això, fos-te mal quan després veus que, per exemple, te'n vas a Holanda o Alemanya, van fer una nota de premsa, van aparèixer a la ràdio un dia i un altre dia a la ràdio nacional holandesa i un altre dia a la ràdio, a la ràdio, a la televisió, no, al medi, com si fos el país aquí o a la venguàrdia, en un altre moment, i aquell mateix dia vam rebre 3.000 notificacions de mosquits des d'Holanda, i en els dies conseqüents vam rebre com 20.000 mosquits des d'Holanda que van cobrir tot el país. En una setmana de mosquits, mentre que aquí a Espanya portàvem 5 anys i encara queden regions que estan sense cobrir, veieu que les diferències també cultural, i també la tradició de participació que hi ha en els diferents països, i aquest realment és una mica el repte que tenim ara mateix. I bueno, jo crec que més o menys. Això era tot el que volia comentar.