 No, ja està, ja està. Ara, ja. Tornar a compartir. Som novatos, eh, com podeu veure. Sí. Bueno, doncs comencem amb la mitja d'abrures catalina rural, que en veritat és una ressaca de labor camp de Barcelona, va, o sigui que resulta que els que vam fer de voluntaris, bueno, vam estar allà i vam tenir bastant bons rotllons, vam cançar bastant, però... però va estar guai, perquè ens ho vam passar bé i... i res. O sigui, el francès que ens va fer currar bastant, però, bueno, ens vam anar bastant, vam fer reunions abans, durant i després. I, bueno, una mica de què també va sortir un dia, no sé, està a dormir, no, a mig d'esperta, i vaig pensar, hòstia, estaria guai fer alguna cosa també al món rural, perquè sempre que anem a mitjans i a labor camps, i això sempre és a grans ciutats. Jo, per exemple, doncs que sempre vaig a Barcelona, no?, perquè és... bueno, enllama mare i això és més fàcil de anar-hi. I llavors vaig pensar, hòstia, ha de ser xulona, perquè això és el món rural i que... i coneixem més la gent que està escampada per Catalunya i... i que... i que la gent vengui aquí, també, per conèixer altres realitats. I, de fet, ho vaig compartir al grup de voluntaris que tenim, i això i la Núria i la Maria també havien parlat al go semblant, llavors, bueno, això és el que vaig dir, això és el que els hi vaig compartir, i els hi vaig dir, és que sou de poble, perquè, com que sabia que hi havia gent de poble, dic que us sembla, no?, de fer una mitja pitinerant, una mica de fer... a diferents llocs de Catalunya, perquè, clar, no t'he sentit fer amb un poble petit sempre, perquè són molt pocs i no cal, no?, però sí que una mitja pitinerant seria xulo, i a més a més, amb l'excusa de fer-la a diferents llocs, i com que ja es d'agafar el cotxe o el transport o el que sigui, aprofita per fer alguna activitat més lúdica, i així cohesiona una mica més el grup, no?, perquè en veritat, això, quan anem a les work-homes o les mitjans, amb el rato de net-working i això, doncs coneixes la gent, i com parteixes més, i és més xulo. Llavors, vaig proposar això, i de seguides es van, a tothom li va semblar bona idea, el francèsc, i a tot el resto, val? Llavors, la Rosa, que és d'àvia, i la Maria, que és de Puigretx, que són una mica les més rurals, doncs, es van dir, va, va, doncs sí, llavors la Pilar, el Josep, la Núria, i la Núria Ramoneda, tot van dir, ah, guai, guai, doncs sí, doncs sí, posem. I alguns, que no són rurals, però bueno, tothom aporte, i la mar de bé. Llavors, el Ballet està parlant amb el Luis i la Isota, que són més de la comunitat, també els va semblar bé, van fer algunes gestions, I... i res, i ens hi vam posar. Llavors, el que sí que, com que veieu, jo soc del Pallar Sobirà, la Rosa i la Maria són del Bergala, i ens agradaria molt també tenir gent de... de Girona i de Tarragona, perquè... per poder arribar a tot Catalunya. Llavors, després, quan acabem, si hi ha algú que sigui de perillí o coneixeu algú que disquia el món rural i li haurà de dir, doncs que ens ho digui i podrem fer més... bueno, arribarem més lluny. Val, això, el Francesc Giete Barco, que això és una de les coses... destacables de tot aquest mordatge. Llavors, la nostra idea era... on anirem a fer les mitjans aquestes itinerants? A pobles de menys de 5.000 habitants, val? Jo, per exemple, he vist que a sort, que en té 1.300, i estaria bé. També podem anar en llocs més petits. Però hem pensat això, que uns 5.000 habitants, ja podem considerar el món rural. Val? Després, el format serien dues ponències, ja que ens desplaçem, doncs fer-ne dues, una mica en coordinació o depèn de les necessitats del lloc que estiguem, i després fos fer alguna activitat complementària, que pot ser una excursió neta, alguna cosa esportiva, alguna activitat cultural, fer un pícnic, o alguna cosa així, val? Més que res, perquè, bueno, ja que ens movem, doncs fos fer-ho, i a més és el guai, no? És el networking en comptes d'empanadilles i cerveses, que també pot haver-ni, doncs també fem alguna altra cosa. I quan ho preparem, la intenció és facilitar una mica d'informació, perquè tothom sàpiga com arriba el lloc, si es pot arribar amb transport públic, per exemple, o compartir cotxe, doncs si algú es pot quedar a dormir o lo que sigui, bueno, tot això ho podem preparar, i ho direm. I la periodicitat que tenim pensada és de fer-ne 4 a l'any, una per trimestre, i la idea seria fer-ne una cada província, triar, doncs, diferents poblets, val? Quins objectius tenim a l'hora de muntar això? Doncs una mica, exemple, a la base de tota la comunitat i, sobretot, a les zones rurals, perquè sí, que nosaltres ens desplaçem a Barcelona, però, en veritat, estic segura que hi ha molta més gent que fa servir WordPress en els jocs petits, però el que no sap ni que existeix la comunitat de WordPress. Hi ha gent que es pot fer webs, no sé, per exemple, he fet un monte de cursos, però hi ha molta gent que no sap què hi és. Jo a vegades ho explico, però em miren així com una mica raro. Però si muntem algunes ponències que puguin interessar-hi així, jo crec que hi haurà més gent. Després l'altre objectiu és ajudar les persones a que s'inicin en WordPress i que vulguin millorar els seus projectes, després contactar amb els altres professionals que estan escampats per a ell, i també una mica qüestionar tota la comunitat tan sigui urbanita com rurals, perquè en veritat no som dos coses diferents. Si no, això, vivim en llocs diferents, però no vol dir res més. També us volia dir que som neg-gen, la comunitat... Això a l'ISOTA us ho pot explicar molt millor, i després hi vol que ens ho expliqui, però ens han posat a la categoria de uns nous events a la comunitat de WordPress, que són com una evolució de les mitats tradicionals. I, per exemple, ens han posat un mentor que ens ha d'ajudar a fer coses, o, si tenim dubtes, li podem preguntar, i aquí us ha posat una mica de l'esquellant, que, per exemple, hi ha una ideonesia i diferents llocs. Però que són una mica d'events, una miqueta diferents de l'enormal. I ja estem en aquest programa, i no sé, la veritat és que encara no m'hi ha posat gaire, però és interessant. Vale, doncs, per els que no em coneixeu, jo sóc la Olga, sóc nascuda a Barcelona, però visc a sort des de fa 32 anys. I, entre mig, vaig estar a 50 a Barcelona quan el naufipet i pel baix estudia, vaig anar a 5 anys allà, i vaig aprofitar per anar a totes les mitats que es feien, o no totes les que vaig poder, a la Telefònica de la Plaça de Catalunya. Vaig estudiar el grau multimèdia i, bueno, master d'aplicacions multimèdia, entre moltes altres coses. I el 2010, gràcies a la Núria Ramoneda, que no venia a passar un cap de setmana a casa, va fer una mica d'explicació de com anava el WordPress, i des de llavors, pues que soc autònoma i faig webs, em dedico a la dinamització informació típica. I per què se'n va a córrer això de fer això? Doncs perquè, en veritat, totes les Workups i les mitats que he anat m'ho ha passat superbé i ho he trobat superinteressant. I fins al punt que aquesta última, això vaig fer de voluntària i de ponent. Però sempre m'ho ha passat superbé i és que ho trobo superinteressant. Això de la comunitat és molt guai. I un altre desperquès és que vull demostrar que la distància de Barcelona als pobles no és més llarga que la dels pobles a Barcelona. Tot i que moltes vegades ho sembla. La gent no es desplaça. Si tu li dius, vine sort, jo t'hi vull mostrar, és que està molt lluny, però nosaltres, els que vivim als pobles hem de baixar a Barcelona, llei d'on sigui, cada dos per tres, i per mal metges i per anar a posar això a m'events, però sempre ens hem de displaçar-nos els drets. Llavors aquesta demostració és molt important. Una altra cosa també és que, per exemple, jo que he vist que el Pallars sobirà, que suposo que tot s'ha deuen estar, però està aquí al Pirineu, en tota la comarca som 7.000 habitants. Jo sempre he dit que som els mateixos que en una illa de casa de Barcelona, de la xample, per exemple. No he calculat mai els que hi ha, però no crec que estiguem gaire lluny. I amb una superfície de 1.300 picòquilòmetres quadrats, el que fa, que som, 5 habitants per quilòmetre quadrat. O sigui que aquí, els que estem, estem superescampats. I jo, per exemple, de un bisc a un poble d'aquí de la comarca, ja puc trigar una hora de cotxe, perquè des... I amb el meu cotxe o amb la meva moto, no puc anar amb transport públic, perquè no existeix. Llavors, què vol dir això? Que jo trobar-me amb altres professionals de per quilòbora, també és costós, i a vegades no ens coneixem. I després, un altre raó, és poder parlar amb la gent, amb el mateix llenguatge, no? Perquè aquí, la realitat és bastant diferent de la zona urbana. Les necessitats de, per exemple, dels meus clients són molt diferents de la gent de ciutat. Perquè, bueno, per a l'àrea de raons, no? Aquí molt, perquè estan encarats del turisme molt, però també perquè no estan molts posats amb el tema. Llavors, tot el que jo explico aquí és una feina superpedagògica. I de canviar molt el vocabular, i això, i quan... Quan, no sé, l'altre dia, per exemple, parlàvem amb la Núria i podia fer servir les paraules que fem servir sempre, no? I pot parlar de blogs i pots parlar de... de tecnicismes, i és un descans. I de tant en tant això s'agraeix, mal? I sobretot, sobretot, això, per fer comunitat i compartir. Molt bé. I ara la... la... la Maria... ens passarà la seva visió de... de la cosa, també. Hola. Jo us parlaré una mica, explicaré una mica el mateix que l'Olga, però una mica ha canviat, també. A veure, això, si ho trobo, eh? Un moment. Perfecte. Som-hi. Molt bé. Com molt bici-pici-sa. Vale, a veure. Un moment. Olga, com anava això? Aquí, vale. A veure. Ara ho veieu bé, oi? No sento res, jo. Bé, bé. Vale, vale, perfecte. Gràcies. Aviam, eh... Quan parlem de Wordpress a les muntanyes o al l'entorn rural, potser una de les preguntes que sorgeix més és el tema de les telecomunicacions, les infraestructures tecnològiques que tenim. Aleshores començaré parlant això per acabar on realment vull anar. En quant a telecomunicacions, aquest és un mapa que ha fet la generalitat de tota la infraestructura que ha fet recentment. Ja us dic jo, que per experiència pròpia, tot això verd que és fibra hòptica, potser està atirat, però no està funcionant. És un problema que tenim més enllà de les ciutats. Segons la generalitat, això que us he ensenyat, s'han desplegat més de 5.000 quilòmetres de fibra hòptica pública, això a data de setembre d'aquest any. Fibra hòptica pública perquè, com no es considera que internet, és una necessitat bàsica, les empreses no tenen la necessitat ni l'obligació d'invertir en ella. Aleshores, no els hi surt a compte, no ho tiren. Segons la generalitat, també un 91% de la població es pot connectar amb fibra i estem tots que la tenim a l'abast. Però segons l'Ajuntament de Gózol, que és un reducte del bargadà, per exemple, la fibra hòptica està atirada, però no funciona. Hi ha alguna casa que es veu que té fibra hòptica a provar per ràdio, i és que una cosa tan simple com els telèfons mòbils no funcionen. En l'últim mes hi ha hagut 3 avaries, ja es considera una cosa recorrent. I aquí la meva senyora àvia, ja no està entre nosaltres, portava una cadeneta d'aquestes amb el botó d'emergència i que de dos per tres li saltava l'alarma que no tenia connexió ja telefònica, eh? O no hi havia llum, perquè són pobles que a la que plou, s'envella llum, s'envella el telèfon, es queden desconectats, i ja si neva... va per molts dies. Aleshores, tot i que hi hagi internet, és una dificultat afegida al tema de repoblament, que això seria un altre... un altre debat, un altre tema. A veure què passa. És l'internet per s'atèl·lit, una solució, ho venen com a tal, jo he estat un any i mig treballant d'aquesta manera, que estava agosol treballant així, i jo mirava per la finestra, si nevava o si ja estava anogulat, ja podia acomiadar-me de treballar aquell dia. Aquell dia era de festa perquè no tira el s'atèl·lit. I de fet, a l'últim pont, jo vaig pujar també per fer coses des d'allà, i no vaig poder, vaig haver d'anar a un wifi públic que hi ha, que és una mica més limitat, però és el que hi ha. Hi ha molts dificultats. Tot i això, i ara vaig al cor de per què fem aquesta mítap, és que les mítaps, a l'igual creixer-se socials, no van de tecnologies. Jo considero que van de persones. Nosaltres, quan quedem per fer una mítap a Japlà, a Catalunya, o sigui, és una excusa, el de WordPress. Sí que anem a aprendre el que ens expliquin, però el que també tenim ganes és de fer el fric i una estona, i de fer les empanadilles i les cerveses i el que sigui. Aleshores, anem a parlar de persones, perquè és el que realment considero que ens interessa en aquesta mítap. I és que Catalunya té 947 municipis, i si hem plantejat que la ruralitat la definim a 5.000 habitants, doncs tenim 734 municipis, som una bona colla d'ajuntaments. I ens poso d'exemples als que estem per aquí. El vergadà de 31 municipis n'hi ha 21 que tenen menys de 500 habitants. No m'he deixat un zero, no està lligat als 5.000. Estic parlant de 500 habitants micropobles. I en el cas del Pallars Sobirà, té només 15 municipis, és el que deia a l'Olga, i 12 d'aquests 15 tenen menys de 5.000, ahir de 500 habitants. Què fa això? Doncs el que ens explicava l'Olga, que de vegades et sent sol a l'hora de parlar coses d'or, però és que intentes explicar alguna cosa i ets una mica... No trobes, no parlàs el mateix idioma. I ara anem a les infraestructures reals, que són les que ens marquen la distància. Hi ha una empresa que és d'aquí a la zona, que és Semen Cardona, no sé si heu sentit la notícia. Semen Cardona està ubicada a Cardona, que és el Vages, que té més població, però té les mateixes carreteres que tenim nosaltres, més o menys. I va fer un experiment que per mi és un event tecnològic, bastant interessant, que ja no va... És l'any tot això, però posa de manifest aquesta situació que tenim. Entre Cardona, entre la sèrie de Semen Cardona i Montmagó, que és un poble d'Albergada, si vas en cotxe trigues mitjoreta, perquè ja veieu el mapa, uns 28 quilòmetres, d'una carretera que tot i ser comarcal és... Bueno, no sé, es poden dir paraules d'altres, oi? És una puta merda de carretera, no té vorera i no té voral, és horrorós a la C26. I van invertir en tecnologia i innovació, i van fer aquest trajecte en set minuts, amb un dron. Van enviar una mostra del seu producte a la granja de Montmagó, i el dron va fer el trajecte que es fan cotxe normalment a més de mitjora, va trigar set minuts fent set quilòmetres, també. Què vol dir amb això? Que a nosaltres sí que ens costa molt desplaçar-nos, però l'Òlgadeia que hi ha la mateixa distància de la ciutat, cap als pobles, que dels pobles, cap a Barcelona, a nosaltres igual ens costa una mica més moure'ns entre nosaltres. Per això hem volgut fer una mita que ens costi periòdicament, per això no seran més a més com pot ser a Barcelona, perquè a més no tenim transport públic, però necessitem aquest contacte human. Necessitem poder-nos veure, comentar coses, fer una cervesa entreiguals. I aquesta és la màgia de World Press, penso jo, que és tota la comunitat que hi ha al darrere. I, aleshores, si podem acostar aquesta comunitat a la gent que treballa en World Press, que ni sap que existeix això, perquè estan fora d'una gran ciutat, penso que tindrem bastant d'acollut. Si ve gent de... Si només que puguem captar un parell de persones que no ens coneixien, jo penso que serà un èxit. I, al final, aquests som nosaltres, necessitem gent de Tarragona, necessitem gent de Girona, i tothom que vulgui col·laborar amb idees o plantejaments, o fins i tot fer ponències, serà benvingut a les nostres mitjans. I això és tot. Perfecte, Maria. I ara la Rosa, que també ens parlarà una miqueta de la seva... de la seva experiència, que és una mica diferent de la Maria i la meva. Exacte, en aquest cas, la Maria i l'Olga serien nouvingudes, benvingudes al món rural. Jo tinc origen al món rural, vaig néixer al poble, en aquest cas jo sóc de vià, comparteixo comarca amb la Maria, al Vergada. Aviat he, aproximadament, uns 2.000 habitants, perquè es fa una idea. L'únic avantatge que té és que està al costat de la capital de la comarca, que és Berga, Berga no arriba als 20.000 habitants. De fet, crec que està als 17.000. El que està és ben comunicada. Però en aquesta comarca el que ens passa és que estem abans de puxardar. Tots els que venen de Barcelona, per exemple, van en direcció endorre o en direcció a puxardar i poca gent es queda descobrir aquest entorn que és fantàstic. A més a més, és una comarca que tenia l'origen miner, també hi havia la tema tèxtil, això fa molts anys que ja no funciona, i per gent com jo, que jo ara mateix tinc 43 anys, la majoria hem estudiat a Barcelona, hem marxat al poble, hem estat molts anys vivint fora, jo encara tinc companys de la meva generació que segueixen treballant a Barcelona i es desplaçen, que es deien aquests desplaçaments que es veuen tan senzills cap a la ciutat per anar a buscar aquestes oportunitats, a part d'aquest contacte humà, doncs és algo habitual en aquesta zona, perquè no tenim res més o no tenim res més. Jo no en meu cas, WordPress, em va obrir un canvi, un canvi de paradigma. Jo també comparteixo formació amb l'OLGA, en el seu moment també veig que estudiar al grau multimèdia, a l'AWOC, i és quan te n'adones que realment quan tu et pots emportar el teu negoci al món rural i no has de viure necessàriament en una ciutat amb tot el que comporta, doncs les coses canvien, perquè aquí, ara per mi el poble és un món d'oportunitats, també és un lloc on viure molt bé, on d'estar al costat de la natura, portar un estil de vida sostenible, ecològic, a més a més de gaudir de l'espai, abans de les idees de record, jo aquí tinc molt l'espai, i a les ciutats això no passa, doncs estic venent directament al món rural. I a més a més WordPress ens ajuda, precisament, a poder treballar des on estem nosaltres tres, per exemple, cadascuna, des del seu poble. Jo oficialment vaig conèixer WordPress als entorns del 2014, vaig començar a fer les primeres webs, he passat d'això, de fer disseny web, a crear una consultora digital, o sigui, també hi ha una evolució dins del meu negoci, i la base, l'embrió, la llavor, és WordPress. Gràcies a això, jo sempre sóc la que em moc, jo la distància és agafar el cotxe i vaig a Barcelona, difom també tot el que es pot fer, tot el que es pot dissenyar en WordPress, he anat a Girona, he anat a Lleida, he anat a Barcelona, he anat a Mataró, també parlo així, en passat, perquè hi va haver el punt, quan hi va haver tot el tema del Covid, que va trencar una mica aquest moure, i ara tornem a arrenpendre. Doncs aquesta part d'això, d'anar cap a la ciutat, doncs que la ciutat cap aquí també es pot venir, i segurament descobrirem torns molt diferents, perquè també cadascun té les seves característiques pel seu punt local, però qui sap, potser us enamoreu d'aquell poble, d'aquella zona, i precisament decidiu muntar i mudar-vos cap allà. Aquí el Vergadà està passant, això ara. Molta gent està marxant de la ciutat, també aprofitant aquestes tecnologies tòtiques, que no són les millors, òbviament depèn del poble on estiguis, doncs aprofiten i també se'n van a gaudir d'aquesta oportunitat, i fer-ho en un entorn molt més natural, i molt més lligat a l'estil de vida que vulguis portar. Aquí, a recordar que la clau és aquesta connexió, primer internet, com comentava la Maria, no sempre es pot garantir, però també, si són molts que demanem que millorin aquestes connexions, possiblement també puguem seguir vençant cap aquí. També aquesta connexió humana, a mi m'encanta que em vingui a veure el Vergadà, i gaudir una bona estona, això, a parlar amb Warpes, compartint en persones que mantenen, que hem de dir-ho, poder parlar el mateix llenguatge com comentava l'Olga, i a més a més, escorrir-los una zona com a mínim, passar un parell de dies fantàstics, i, quizà, potser, descobrir un lloc on ells poden viure en un futur, i també poden treballar-hi, i, en bona part, també pot ser que sigui gràcies a aquesta comunitat que és Warpes. Jo crec que, fins aquí, tampoc em puc enrotllar molt més. La diferència respecte als més companys és això, que, en el meu cas, ha sigut un retorn a aquestes arrels, i ha sigut possible gràcies a això. Moltes gràcies, Rosa. I, jo, sobretot, vull agrair a tothom, que està implicat en aquest projecte, perquè... Perquè, bueno, perquè tots hi posem temps, no?, als de la comunitat, com el nostre grup, com les mitjans de Barcelona, d'Igualada, de Mataró, de tot arreu, perquè... És que trobo que és molt guai, no?, que la gent es dediqui a compartir. Bueno, i ara, no sé, si algú vol afegir alguna cosa, o fem aquí una miqueta de... Si teniu idees, tot el que veu aquí... Mira, hola, el chat, ja ens ha sortit Girona. Sí, ja ho he vist, ja. Superbé, superbé. Estan pàudes de segures. Sí, sí. Molt guai. Quant a població té, Jordi? Espera, anem a mirar-ho. Bueno, ja ens ho diu ell, només o menys, o què? O... Sí, sí, què hi és? 700. 700. 700, avui? Sí. Sí, sí, ho ha dit ell, perfecte. Us podeu obrir el micro, eh? Si voleu? Aquí un francès està prenent per quant la primera miqueta... Sí, sí. Diu Juan, l'he dit per què, per quant, per quant, i diu Juan. Diu Juan. A veure, francès, com que portes la coroneta que està de Sant, que no ens ho creiem, eh? Escolta, que pots pujar navegant pel llobregat, si hi ha aigua. Fins que hi ha aigua. Si hi ha aigua... En veritat, volíem fer... Volíem fer la primera a aquest trimestre. Però com que soc una pupes, tinc el tendor d'actiles malament, i no sabia si m'operava, ben o no. I llavors ho vam posposar i vam fer... Vam fer això. Vam dir, doncs ens presentem ara, i al primer trimestre del 24, ja començarem amb presencial. Val, però això, la idea era haver començat ara, però per culpa meva no ha pogut ser. I ja està, i també ens va semblar bona idea fer això, una mica presentar-nos, també veure si trobem la gent i més idees del que pensa de gent i tal. I també era una bona pensada. Què més? La primera mitat polga seria a la teva zona, per això... Sí, en principi sí. Després d'un altre problema que tenim, que a mi és un altre exemple de què ens passa. Per exemple, a la mitat, a l'aplicació mitat, quan poses el gru, no hem pogut posar cap poble petit. Hem tingut de posar la seva durs, ell. Per què? Perquè no hi ha ni un sol poble petit. I ho hem demanat, i això ho ha demanat, i ho he demanat estic amb contacte amb la gent de mitat, però no hi ha manera, perquè el sistema no... Jo entenc que no poden tenir una base d'edades amb tots els pobles petits de tot el món. Això ja s'entén. Però quan ho demanes, no hauria de ser tan difícil de dir... Va, posa sort a la mitat, i tal. Però sí, algun dia ho aconseguirem. O ja se sap que tot és molt... molt lent. Si la fibra no arribi, imagina't això. Ja. És que no contempe res, ni per tenir hospitals, ni per tenir res de res. Què més? A veure què diuen els xocs. Ah, la Txell, Txell. Explica d'algú, que ets del Pallar Sobirà. Mira, espera, pregunta el Jordi. Com es posa en contacte amb nosaltres per parlar de la mitat? Val, doncs tenim la web... Tenim el correu. Sí. Espera't a la passo. Ara la poso, jo, espera. Sí, tenim la web, que hi tenim el... tenim el mail allà, si no, tenim Twitter també, i tot. I ara la Maria posa aquí. I tenim un gmail, eh? Ja. La Txell, jo pot parlar. Diu que ha estat a Montardit molts anys, i ara és a la Vall de Cardós, o... a la Vall de Cardós. Ah, va ser professora seva. Sí, és que, això de la Vox, és... em fa vergonya, em trobo. La professora no va a tothora. Jo faig de tothora a la Vox, de fa milions d'anys. Va, què més? Què més? I, Txell, ara treballes amb vorpre, és tu, o...? Però no podeu parlar o què? No es podeu obrir micro? Els que... Fa vergonya. Fa vergonya parlar, fa vergonya. Ja, bé, doncs... Tinc mal a conèixer-se un poquet. Val, això t'ha parlat. A veure, voldria dir una cosa. Estic molt emocionada per a aquests nus d'enveniments. Crec que és una iniciativa que interessarà molta gent i marcarà un moment d'innovació a la comunitat de WordPress. Però molt divertit, i arribarem a noves persones que s'uniran a la comunitat. Moltes felicitats a l'Olga, la Rosa, la Maria i tot l'equip. I gràcies per portar WordPress a les zones rurales de Catalunya. Moltes gràcies, Isoza. Gràcies. Moltíssimes gràcies, perquè la veritat és que a mi m'he molt de tenir algú que estigui allà i que contesti de seguida. Molt, molt guai. Estic molt contenta, jo, també. Podràs ser molt guai. Després podríem fer una d'aigües internacionals, no? Sí, poca a poc, eh? Podem anar... No, no, no, jo... ...pervenció, i després ja farem l'expansió internacional. Exacte, en poca a poc, totes ens estem presentant. I anem una mica de bòlit, tots, a més a més, no? En general. Lala, bueno, aca. Aquí, a la furia, com és tan personal? Compte. Tenim el relleu. Vinga, Josep, no vol dir res. Josep, dius coses. A tu què t'ha agradat, Xerra? Bueno, a veure, el PES l'heu portat vosaltres. Jo estic molt... Avui estic molt emocionat de veure com engega tot això. I veure com es desenvolupa, perquè jo crec que serà un model que crearà tendència arreu de no només a Espanya, que ja n'hi ha els primers passets pel que he sentit, sinó que crec que serà un referent mundial. I això, esmerit vostre, jo he aportat poc recolzament moral i empenta, però tècnicament no he aportat gaire. Sí que em teniu aquí pel que sigui, no? Però bé, per el que jo he vist, sí. És un projecte que serà encissador per molta gent i engrescador per molta gent, la veritat. I estic contentíssim de que, encara que sigui virtual per als motius que ja sabem, s'hagi pogut fer aquesta primera abans de cap a l'any, jo trobo que ha sigut molt important per poder-la posar en context, diguéssim, jo ho trobo perfecte, de veritat. D'aquí cap a munt, o sigui, això només pot anar a més. Avui estic molt com... com he dit, no sé com es diu un català. Per la meva tendència habitual més esboixarrada, però crec que la inauguració aquesta té això, que hagi d'estar una mica més a la distància i escoltant més que xerrar en avui. Felicitats per la feina feta, Maria, Olga, Rosa i... Bueno, Anna, jo us miro, segueixo, comparteixo i tinc les meves idees, pilar també, però no trobo que sigui necessària la meva intervenció. Crec que us heu en sortit, però bé, i estic... Ah, va, que també has posat el teu granet de neta. Estic molt contentíssim, la veritat. No ho dic gaire perquè he estat molt liat per temes personals aquestes setmanes, però sí, estic molt, molt content, i prop de l'emoció, diria jo. I volia destacar que són tot dones aquí, menjar... El Josep, que haigua de convertir, però aquí l'Olga, la Rosa i la Maria, principalment, i tot el resta, bueno, és un equip format per dones de manera casual, no ha sortit així. I serà perquè en el món rural, jo crec que les dones tiren molt del carro de les organitzacions i que les pobles estan vius en gran mesura gràcies a les dones de totes les edats. Són més participatius, potser, no ho sé, però potser és un reflexa que en el món rural la dona té molt a dir. Sí, sí, segur, segur. És bastant... bastant així. Bueno, llavors, no sé, si coneixeu algú que visqui el món rural, que es dediqui al món, ja sí, li podeu dir que existim i que anirem fent coses. Suposo que a mi de que anem fent, ja ens coneixerem més, i després la idea és que necessitarem ponents i tal i que vingueu i que ens ho passarem superbé, segur, que és això, és una mica... que ho farem sempre en cap de setmana, perquè creiem que facilita més la cosa. Que si algú ha de teletreballar, bueno, en general, tothom treballa més entre setmana, els que som autònoms treballem a totes les hores. Estàs sí, és que no. I des de tot arreu, o sigui, que també es pot teletreballar des d'on sigui, però que en principi intentarem fer-ho al cap de setmana per poder arribar a més a gent i per tenir temps de... O sigui, que serà com una imita poc estressada. Jo crec, i bastant festiva, no? Tot i que he treballat també. Llavors, això, si algú té ganes de fer ponents, si és el que sigui, doncs també que es posi en contacte amb nosaltres, i ja està. I no sé, jo ja no sé què és això. I faltarà un per Tarragona, no?, que aquí no... Tarragona, què fa? A més, localment, jo crec que podrem aconseguir patrocinadors també bastant interessants, més a nivell local, eh, Vic? Sí. I ara penso en els embutits del Vergada. Vale? Jo vingueu. Això, quan preparam, també va sortir bastant, no?, que, per exemple, el Josep tenia por de que no trobéssim locals, que no sé què, però... Però és que aquí vivim superdiferent, nosaltres. Bueno, xucava la mentalitat d'una urbanitat amb una persona de poble, clar, jo volia saber, saber... I... i... i t'endèies tranquil·la, va, que aquí... Ho prepararem en un trec i no res, i... Perquè ens coneixem tots, les coses són com més fàcils. Sí. I no hem d'anar a permís, o és així... Bueno, i si cal, tu et poses... al graig de casa, com a aquell que hi viu, saps? Per exemple, a Mataró, quan vam començar a buscar local, directament ens van dir que cap local que sigués de l'Ajuntament no el podríem fer servir, perquè no érem empresa adherida a Mataró. O sigui, ja d'entrada. Això a un poble dubto que l'Ajuntament posi cap traba. Estic segur, eh? Però Mataró és un altre rotllo, el Josep. Eh? Mataró és un altre rotllo, és diferent. Sí, bueno, però... m'entens el que vull dir, no?, que allà d'entrada la primera hòstia em perdó a tot el Morro, saps? Llavors després sí que ho vam assolir, entre l'Álvaro i jo ho vam assolir, però la primera... a tot el Morro que ens la vam fotre, o sigui... I això contraposa amb el món rural, que doncs sí. Jo patia, com diu l'Olga, però patia per res, perquè ella ho té molt controlat el tema i de seguida va dir, no, no, aquí tranquil, que pràcticament, d'un dia per l'altre, tenim el lloc muntat. De fet, jo havia convidat a l'alcalde de Gús, a la connectar-se, i m'hauria agradat que quan estava parlant de tot aquest tema d'incidències hagués pogut intervenir, però veig que no s'ha pogut connectar al final. No sé per què, eh? No sé si hi ha alguna cosa. Però sí, aquí ja és diferent. I sobre els espais, sí. I sobre els espais, jo crec que és que ens costaria escullir. O sigui, quan hem de fer la delbergada, ens costarà molt escullir un ferut. A veure, ho deies cartames, que esculli, no? Sí. Això ja ha dit de pel següent. Això no hi ha mai sobre. Ja hi ha... Penso en tants llocs, que és que... No sé on fer-la, eh? No n'hi havia al carrer aquell, al carrer del desenvolupador, o com era? Sí, al bargada tenim el carrer del programari Giora. A veure qui ho té, això. No hi ha res que no hi ha. És una ciutat. I faig comú. Ja no ho farem, però, mira, intentaré demà passar-m'hi i penjar la foto al Twitter. Sí. Per què veieu? Bé, de fet, l'anècdota és que aquest carrer està on hi ha el telecentre, que, gràcies als telecentres, abans arribava la connexió als pobles. I és on tothom podria anar a connectar-se, a més a més, a prendre tecnologies, i imagino que prendre burpes en el seu moment. El de verga, tu, Maria, no sé si això és més funcionament o no és tan funcionament. No em sona, eh? No ho sé, no ho sé. Jo, quan les vegades que hi he passat, em sona que hi ha alguna altra cosa, ara. Com pot ser? Algú d'ambulàncies? Vot ser. Jo vaig ser dinamitadora del telecentre del Pallar Sobirà durant 4 anys, i era molt guai, i hauria d'estar funcionant, però no funciona, perquè van retirar les subvencions, llavors hi ha molts ajuntaments i consells comarcals que ja no els fan anar. El que hi ha són puntics al bibliotec i coses d'aquestes, i després hi ha l'aixar-se a òmnia, que és com una cosa més social, que, per exemple, la seu funciona i algun lloc funciona, però no gaire. I burpes, per exemple, aquí el Pallar Sobirà no se'n feia, perquè, de fet, jo encara no en sabia, perquè de fet vaig plegar del telecentre per fer-me autònoma i començar, però sí que havia fet cursos de webs i coses d'aquestes, però perquè estem parlant de fa més temps, però sí. No, no, de cursos de web press, jo, per exemple, no he fet molts aquí. Aquí hi ha tot el Pirineu, perquè també hem de pensar que no parlem tant com de provinci, sinó aquí, per exemple, som el Pirineu i Aran, i és el Sobirà, el Jusà, Aran i l'arriba a Gorsa, i som com una espècie de paquet. Llavors, a vegades ha anat a la ceba, a vegades ha baixat el Jusà, però, bueno, que sí, que he fet bastant de formació, i hi ha bastant de gent que el toqueteja, però, professionalment, conec 4 o 4 persones, ja, incluent la Txell. No conec molta gent que faci... Hi ha algun programador, però tampoc conec molta gent que faci anar a web press, però ja sortiran, ja, segur. Això, Olga és un repte, és el que he de dir, que localment, segur, hi ha gent que ho fa servir, i no coneixen ningú més, que també és aquest punt de sondejar una mica l'àmbit aquest més local, i que segur que descobri amb la gent que deia, doncs mira, he vist 50 vegades i no sabia que et dedicaves a això. I amb tema de negoci digital, sí que m'he trobat algun contacte, per xarxes socials que diuen, ei, però sí que estic al costat. A més, jo de seguida dic que sóc de viar, a mi m'interessa, és aquest punt, no?, de dir, m'agrada dir que sóc de poble i que treballo des d'aquí, i vas descobrint, però res, són contats, no arriben ni els dits a la mà, o sigui que jo aquí també veig aquest punt, no?, de conèixer més gent, amb qui està en contacte, i potser també inclús aquesta proximitat, no dir, oi, també m'haig de fer un cafè un dia i em desfogo de parlar del que sigui, no?, a part de que hi hagi la mitja per cada trimestre, i viure l'experiència, jo crec que és el punt, aquest diferencial, no?, que sempre surten coses, de quan quedem tots sempre surt alguna altra cosa, doncs imagina't, si de més a més us ho sospitem en un entorn, on hi ha ajuda, a que tot estigui més tranquil, més calmat, i que les idees, doncs, puguin bullir. Molt bé. Algo més, Luís, Vicen, tu, Vicen, que deu ser de peralliball, no? Sí, sí, jo sóc guai del sud. No?, la veritat és que m'agrada molt. Sí, és Madeleine, però és bon tio. M'agrada molt la iniciativa i m'agradaria que algú més animarà per a fer una còpia a València. No sé si algú que està per aquí ha pillat la indirecta. Luís, en dones? De València. Visca València, però en realitat sóc de Carcaixent, cap al sud de la provincia. Luís. De València Ciutat. Quina? Sí, però bé o per a mal, estic asi. Quina indirecta, dius? Sí, per al·lusions, et deixo parlar. Encel·lo, que n'ha de perdut, Luís, Miguel. Jo estic un poble. Dani és un poble, un poble molt gran, però un poble al final cap. No, jo estic realment molt emocionat, perquè a més a més sabeu que he viscut la, diguéssim, la concepció d'aquesta... d'aquesta meitat des del principi, vull dir que estic superfeliç i content i molt, molt content i molt emocionat. Perquè, a més a més, algú ho ha dit fa una estona, no sé si la Olga o algú ho ha dit que això és el futur. Vull dir que s'ha d'anar cada vegada més de lo més petit a lo global. Vull dir que és l'únic futur que... amb el que podem somniar. Perquè fins ara hem anat de lo global que ens ha invadit lo global per tot arreu. I la única manera de concebir un futur diferent és anar de lo petit, de lo local, a lo global. I això és un exemple curviú. I... Agafo el guàl. Vicen, agafo el guàl. Ja parlarem. Sí, sí, sí, parlarem. Ja saps que jo en fico a totes. I sota-lo sap també. I tens temps. Exactament, exactament. Sóc un feliç jubilat. Molt bé. Doncs no sé si... Moltes gràcies. Si no teniu res, més. O si teniu algun comitè. Lleva amb l'Antonio. Té, que marxo, a la. Està molt guapo, Francesc. Sí. Està molt guapo. Preciós. Molt ferurit. Sí. Jo he de dir que em mola molt la idea de seguir... Hem molt boig. Està molt a parlar avui, eh? Intento. La Núria, la... L'Anna, l'altra Núria, no? Fem una work en Barcelona, tots uns novatos, pràcticament, sense idea. Tots els equips que ja havíem allà eren molt nou. I la vam fer i ho vam patar. Ho vam patar. Jo també penso en el tema que és una work-up, que és juntar gent que els agrada la tecnologia, workers i de més, emportar un moment de gent nova, de les entrades que vam vendre... Pràcticament tothom va venir, quan molts cops es venen a l'entrada, la gent que no hi va, que la compra per comprar, entre cometes, no per això, i ho vam fer i ho vam patar, i supercontent. D'allà vaig tenir llibertat. Jo era que es concebreu voluntari i vaig tenir llibertat, no? De poder gestionar els voluntaris com jo vulgués. I com sóc, com sóc. Que mola que t'hi caga. Vaig dir... I deixa't portar. Fes mogudes de les teves, d'aquestes, d'enades de l'olla. Per què no? Som gratis, no? I aquí, WordPress, és per aprendre, aportar i passar-ho bé. Jo volia aprendre, volia aportar, volia passar-ho bé i vaig aconseguir, no? La selecció de gent que vaig fer, els millors de tots. Hi ha molts aquí, no? I aquí, sí, que han sortit de l'incessió d'aquests, van sortir de les voluntaris, que jo penso... Per tirar-me... No vull parlar més del meu ego, ni molt de menys d'això, no? M'he ficat amb amadelletes, no? Però crec que l'experiència que vam tenir com a voluntaris va fer molt, o va fer gran part, no? A dir, ei, volem fer també el nostre. Volem intentar transmetre aquesta... Aquesta història, aquesta moguda, aquesta experiència de la gent que va venir. A mi em falten paraules perquè... Estàs il·lusionat, amb mola molt, amb pipa, tot això, i molt bé. I no tinc la paraula per dir-ho, realment, això, no? A dir, una botxaria meva, que funcionés, que hagi sortit això, que hagi tirat endavant, no? Vaig fer d'ajudar el que vaig poder. Entre tots aquests que hem ficat en contacte, no? L'haig de fer en contacte amb el Luis Miguel, per totes les bandes, no?, i que segueixen endavant. Molt, molt. Jo tinc ganes d'anar a primera, ja. Vaig sortir de Mataró. Va pudor, però surt de Mataró. I... Ja sé que m'agraden molt les vaces. I... Que t'assigues que alguna la farem al barco, eh? Un pan d'ombres... I acabem set. En aquest, acabem set. Bé, la veïns, quan plogui, tindrem vaixells, també. Sí. Eh, que sí, que sí. Jo tinc una altra cosa. I... Sí, sí, sí. Si els patucinadors tenen pasta, jo puc portar 24 metres de barco. A veure... En 36 dies pujo a l'examen de capital. Se me'n vaig a capital, ja. Em falta 36 dies per aprovar. Jo, amb 24 metres de barco, 40 persones les podem ficar dins. Tranquilament, eh? M'hi ajorn a apuntar, eh? Que sí. Sí, sí. Molt content, il·lisionat, moltíssima força, equip. No perdeu l'esperança, ni les ganes, ni l'il·lusió, ni d'això, saps? Eh... A tope, jo j'agrada que hi sortim més i més mogudes. Jo tinc ganes d'anar a la primera i... I merci per tot, la veritat. Sí, sí. I també, Pep, penseu una cosa, que teniu tota una comunitat al darrere. També. I estem aquí. Per qualsevol cosa. Sí, sí, tant. Ja ho sabem, ja. Sí, m'ha quedat, però per d'això. Sí, però t'agostes, eh? Al final... Jo ara estic treballant... A l'equic global solament treballen amb l'esdeq i amb l'anglès. Ja. I, bueno, t'agostumes, al final. Ja, sí, sí. Molt bé. Déu n'hi do. Per re, pues... Però aviseu en temps de la primera trobada, perquè si igual estic a prop i, bueno, hi passo per allà. No, no, ja avisarem en temps, perquè està clar que la logística també és diferent, no? Clar. Un suave preparar per assistir a aquestes mitjans. Perquè... Home, si heu de venir a sort, ja és una miqueta més lluny. I ara, sempre, transport públic és una porqueria. Però, bueno, hi ha solucions, eh? I ja ho aconseguirem, però sí que la gent s'ho ha de preparar una miqueta, i llavors sí que avisarem en temps. Perquè la idea és que sorti bé i que la gent... Hi haurà gent que té furgo i que pot dormir la furgo, ni que haurem de buscar allò per dormir, ni... Però ja ho gestionarem, vull dir, que no hi ha problema. Però jo ho veig molt fàcil, eh? No, sí, sí, o algú et va fer tu per baixar? Molt bé, moltes gràcies a tu. Moltes gràcies a tu, que vagi molt bé. Moltes gràcies a aquesta iniciativa. Una pel·liment molt gran. Gràcies per haver assistit. Patons a tothom. Vinga. Vinga. Adeu.