 Samskapning for meg handler om å jobbe sammen for å få fram de beste løyzingene, knytter til problemstillinger eller utfordringer å møte på. Det er jo behov for at våre masterstudenter på UVA kan jobbe tværdisipliner, men også faktisk evena å jobbe med reelle problemstillinger, som jo ikke er sånn som de står i lærerboken. Og det er jo det vi prøver å lage et rum for her på KOLAB. Som student går du da gjennom en opplæring sammen med oss, hvor du får gjort alt fra intervjuer og hvordan du forbereder det til å gjøre innsikt på ulike måter, og hvordan du tar denne innsikten tilbake til konceptutvikling og lager løsninger på dette. Det er at du kan samarbeide med andre som du ikke har studert sammen med i tre år allerede, for eksempel. Så alle er nye, alle må finne sin plass i gruppa. Det skjer bare med å være sammen og løse problem sammen. Vi gi studentene mulighet for å jobbe litt eksperimentent, også litt kritisk til hvordan forstår vi problemstillinger i samfunnet i dag. Så selv om de jobber med en ekstrempartner, så får de også lov til å ha denne litt sånn kritiske vinkling inn mot det, for det er jo der samnskabningen skjer, når vi også tør å gribe kritikken, så å si. Det å utforske de subjektive virkelighetene som både partene har, men også hva du som student kan bidra med din helt nye kunnskap og din helt ferske læring, er ekstremt viktig. Alt fra folkehelse til utøvende musikk, ingenørerstudier, kommer sammen og klarer å finne løsninger på helt nye måter og se hvordan man anerkjender og lærer andre fagpelt. Det er nok noe de som har vært det beste giverne, og det er derfor jeg glærer meg veldig mye til neste år.