 Sziasztok! Jó estét kívánok, Sárosi Péter vagyok a Drogreporter-ról a Szerkesztője, és ti most a Drogreporter café-műsor élő, első élő adását láthatjátok. Azért indítottuk el ezt a műsort, hogy a járvány idején kiállási golletozások alatt sem aradjatok rendezvények, érdekes rendezvények nélkül. Ebben a műsorban különféle szakemberekkel, és érintettek kell fogunk rendszeresen beszélgetni olyan érdekes témákról a drogok világából, amelyek különféle szerekről, azoknak különféle használatói módjaíról, fogyasztóíról, szólnak gyönyörökről, szemvedésről, rekreációs használatról és függőségről egy aránt leszú megelőzésről, felépülésről és ertalom csokkentésről is. Nagyszeretettel üdvözlom az első vendényeket, Varga Danitaki, amivel a maesti műsorban a köztesálltméletek roprenciós kiállításról fogunk beszélgetni. Sziasztok! Danit, már nagyon régóta is, vagy Dani valamár nagyon régóta ismerjük egymásfasztígyi pont, gondolkodta a műsor előtt, hogy mióta is, de valószínűleg 2000 évek elején találkoztunk Hollandiában egy ilyen biztoságosabb és szakai életről szóló konferencián. Azóta már ég sok víz levent a Dunante és sok mindent csináltál, ugye a tiros rádióba már teljes ős idők óta a műsor vezető vagy, ugye a keddesti drog műsor mindenkinek ajánlott, hogy hallgassa, és hát emellett a köztesálltméletek roprenciós kiállítást, csináljátók a Konkáve egyesületet arról majd külön beszélgetés is venni szó, illetve hát a Madásznak a magyar drogprenciós és ártancsokkentő egyesületek szervezetének a elnökségében is részt veszel, tehát elég sok oldalú szakember vagy. Beszélj el picit nekünk arról, hogy honnan is indulta te karriered, nem a drog, hanem a szakmai karriered. Anak idején, amire utaltál, hogy amikor találkoztunk, akkor én még a kékpont halapítványnak a képviseletében voltam, mert ezen az ártancsokkentő konferencián Egmondam Zében, konkrétan emlékszem is a nevére, ez egy szuper Holland Tengert Parti település, ahol voltunk, mert hogy én nekem ott indulta ez a drogszakmai karrierem, én előtte távkozéssel foglalkoztam, mert teljesen más interülete az életem, de mindig is évekelt ez az emberekkel foglalkozás. És a kékpontnak az ártancsokkentő programjába a Parti servis programba kapcsolottam be, ott kezdtem el, ugye önkénteskednél az évek itt tartott, majd utána lett ebből, vagy nyilvét ki ebből, egy ilyen ártancsokkentői szakmai karrier. Dolgoztam a Hollander-rótsei tűcserében, rokarancsios alapítványal, a zsumbújban, még a rék, tehát az idatogsúti zsumbújban annak a tűcserében, értőleg már akkori számtalan prevenciós programban, úgy gyerekekkel, mint tanárókal, vagy mind pedig szakemberekkel ezen a területen. Ezért nagyon sokáig voltam a kékpontnál, aztán, hát ilyen 10 év nyit voltam kb, ott, amikor aztán 2016-ban nyilvét egy lehetőség arra, hogy egy önálló programbra vagy önálló projektbe vágjuk bele, és ez volt a, ez a köztes átmenetek, non profit káfté, ez, ami a képer is látszódik, az köztes átmenetek, a drog című kiállításnak a vezetésre. Ez a kiállítás, ezt most már 20 évben működik, még annak ideig 2001-ben hájéva vezetésével jött létre, és azóta azok 100-nált több helyszínen került felépítésre, mert, hogy mint, hogy most ahogy lehet is látni a videóban, ez egy ilyen, ez nem az a hagyományos kiállítás, tehát itt nem vitri nekben drogok, meg drogosok vannak, és őket nézzük, hogy hogy változtatom meg őket az élet, hanem ezeket a kicsit ilyen furcsa, kurisszákat, egy ilyen bejállható, ilyen laberintus szerű képző, vagy épületet, vagy képződményt építünk fel, és ide várjuk a látogatókat, és akkor velük zajlik egy ilyen 90 perces program. Mert ugye ő magában, hogyha valaki körnömenne ebben a kiállításban, akkor hát érnék mindenféle benyomások, de ahogy a néltül, hogy megbeszélnék, az ugye kevésé lenne értelmezhető. Szóval jennek a programnak vagyok ki most a vezetője, ugye ezt 2001-ben indult ele vagy mondtam, és akkor 2016-ig ez hájéva vezetés alatt volt, és 16 óta pedig én vagyok, ennek a szakmai vezetője én irányítom ezt a programot. Inak szól a program? Ez alapvetően egy közik iskolás korúl látogatóknak, diákokknak szóló, iskolán kívül ide iskolai időben zajló program. Tehát ez úgy kell elképzelni, hogy elvisszük ezt a felépítményt, valahova egy ilyen 2-3-4 hétre béke időben persze, és akkor ezzel adta az idő alatt a környéknek az iskolás korú gyerekelyek közik iskolások jönnek, a tanárnők kézen fogja őket, és akkor szépen átvezeti őket ebbe a programba. Tanárnő, akkor a másfél órára neki szabad programban, a gyerekek pedig a szakenderek vezetésével, a kollégáimnak jött, hogy ő magamnak a vezetésével, itt eltölt ennek 90 percet beszélgetés, közös gondolkodás, a jelenlívő instalációknak, a megbeszélésével, közös értelmezésével. Ez egy enig superprogram, én nagyon szerettem, én nagyon büszke is vagyok rá, hogy életek ennek a vezetői, most már a negyénik jelen. Hányan csináljátok ezt, hogy rajtot kívül még? Nagyon volt, hogy a 4-5-en vagyunk a programban, ez mindig is úgy működött, ez nagyon izgalmas, hogy a drogszakában dolgozó szakenderek közül nagyon sokan dolgoznak mert ebben a programban, mert ugye ez akkor van, ez a kiállítás, amikor Vandral financírozás, amikor van megrendelés, tehát ide nem fölelású embereket kell itt elképzelnünk, ha nem ilyen várokozó jellegyel, megvizási jellegyel, jelenlívő kollégákat, akik egy-két napokat, vagy akár így nézheteket dolgoznak bennel, függően attól nyilván, hogyan érnek rá, hogy milyen megvizás kapunk, hogy mennyi feladatot kell elvizni. Ezt egy említettet, hogy nem egy hagyományos kiállítás, tehát nem éppen a hagyományos módszereket alkalmazatok, és hát ugye nem is van a régen készítettünk is egy felmér és diákok körében Magyarországon arról, hogy milyen dropprevenciós programokban vesznek részt ma a középiskolások, és abban ugye az jött ki, hogy a nagy részük az rendőrségáltal szervezett, átolában egy ilyen frontális előadásból álló, többnyire egy vagy két alkalmas, és hát nem éppen interaktív módszereket dolgozó dropprevencióban vesz részt. Mi az, ami miatt szerinted az a hagyományos módszer, ez nem annyira működik, vagy nem annyira hatékony, és valami más akartál csinálni? Hát, hogy konkrétan arra a refektájánk, amit példaként mondtál, tehát amikor a rendőr bemegy 45 percre az osztályterembe, az valószínűleg az elképzelhető prevenciós beovatkozások közül a legkevésbé hatékony. Tehát a Vetexikan, nézzük meg együttet Rainspottingot a videón beovatkozásnak az eredményeségi vele, tehát a nulla közelében van, ugye miért, azért, mert egyébként maga a prevenciós fogalkozás tartó szeménynek a szerepköre, az már rögtön meglehetősen kérdésesét eszély az, hogy mennyire tud jól működni, mennyire lehet őszinte bizalmi kapcsolon alapuló előadás tartani, úgy, hogy a jelenlévő szakembernek, ugye hivatalból el kellene járni, akkor, hogyha kiderül valaki, hogy mondjuk saját élményben a szereznek tud illetőleg, tehát teljes mértéki kizárdolók, azt, hogy itt bármilyen őszinte érdemi beszélgetés legyen a részeből között ebből fakadóan, ugye ez az egyik, egyik oka, a pásik oka az nagyon-nagyon sok ilyen iskolai osztályterem prevencióval az, hogy nagyon rövít, 45 perc az még a megérkezés ismerkedés beszélgetésnek a, az ideje meglátásom szerint, mert hát maga a helyszín is, tehát az osztályterembe bejön valaki, és ott beszél a gyerekeknek 4-5 percig ott nagyon picit változik csak meg a téér, vagy a, maga az az irat helyzet, amiben vannak, és hogy mi azt tapasztaljuk, hogy mind ezeken, tehát a bizelmi faktorón, a szerepülnők, a hiteleségén, és a környezeten, amiben egy gyerekek érkeznek, hogyha ezeken mind változtatunk, ez mind-mind növelni fogja az eredményességét, annak a belvatkozásnak ennek a prevenciós programnak, amit csinálunk. Mi szóciális, szóciális munkában dolgozó szakemberek, vagyunk ellemzően, akik ezen a területen dolgoznak, minket alapvetők kötött hitok tartás, tehát bármi, ami elhangzik, ami prevenciós csopoltja, mindez közöttünk marad, és ezért is kezdünk, hogy építjük ezt a bizelmi kapcsolatot gyerekekkel, ugye ezt már nagyon sokat lendítselőre, ami megközelítésünk, például az, hogy nem vagyunk rendőrök, vagy azért, mert értünk ez a dologhoz, a kollégáknak a ficszakmai munkát végeznek, de hogy jártasak vagyunk, konkrétan tudjuk, hogy a gyerekek mivel foglalkoznak, azért rögtön a hiteles szereplőként jelenünk meg, releváns információink vannak az ő szerhasznánatukról, a problémáinkról, az élményeikről, az, hogy mik egy szeretnek csinálni, rögtön ebből a kiindulópontból foglalkozunk a gyerekekkel, és hát amit a képeken is látható, vagy látható volt, ugye egy olyan nézettbe érkezünk, ami érdekessé tesszik ezt az egész kérdésköt, amit rögtön kérdéseket fethetve, egyáltalán mérjöttünk ide, ugye kérdezik a gyerekek, mi ez az egészen, ahol vagyunk, tehát rögtön egy nyitotcság jelenik meg bennük, és hogy nagyon jó le lehet indítani a beszélgetéseket, sok mindent át lehet ugrani azzal, vagy egy picit kimozítottük őket a konfonzónáinkból. És mit tapasztal szegébként, hogy azért beletelik egy időbe, így elnak, mondjuk a gyerekek, és lekezdve megbeszélni magukra, vagy akar a saját élményekről, egyáltalán elége az egy ilyen foglalkozás arra, hogy igazán megnyíjonak a gyerekek. Hát itt miközben nézzük ezeket a vágóképeket, ugye most a kiáltásnak a másorik szobájában vagyunk, ahol láthatóak ezek a képek, ennek a szobánek a padlója ez ilyen szőnyeges, le lehet őlni rá, le lehet őlni rajta, ide jutunk az esetek 95%-ával, mert nagyon nyílt és őszinte beszélgetés tudunk folytatni a gyerekekkel. Ezt megerőzően az első szoba, vagyha visszállmékszünk, hogy a bemegy a kamera, ebben a sárgal lila szobában így van, ahogy most látjuk, ugye innen indul, nagyon sok esetben, már itt is tök jó nyílt, őszinte beszélgetésre tudnak szállani, de ugye itt alapozjuk meg az, hogy felépítsük a gyerekeknek, azt, hogy én legesen itt van értelme, megosztani egymással gondolatokat élményeket, mert abból tudunk a legtöbbet tanulni, hogyha az, amit már átéltek, vagy hallottak, vagy láttak, azokat az élményeket meg tudjuk beszélni egymás között, és együtt értelemezik, hogy mimiért történik. Szóval abszolút tud ez működni, de picit arra a reflektám, amit mondtál, ez nagyon két irányú, vagy nagyon-nagyon-nagyon-nagyon két szélsösíges példát, hogyha nem létsek, vannak olyan csoportok, ahol sokáig tart az élmire, kinyítsuk, vagy megnyírunk egymásnak, és adott esetlen nagyon kevés saját élmény tudnak megoztani, és akkor tényleg, kicsi sokáig tartsz arra, amire ezt ki jön, de van olyan csoport, amelyik leülnek oda a karapíra, és akkor köszönünk egymásnak, közöttek ezzel megfegyek, megkér ezek két kérdést, és már ott tartunk, hogy akkor mondják, hogy ahhoz, én tegnap szívtam, mert mit tudom én, én bogyóztunk, és tök jó volt. Hát is akkor nagyon jó, nem jó, de a felszempontja nagyon jó a szakma, vagy a munkaszempontjából, hogy hát, akkor tök jó, akkor már ténymán el vagyunk, hát már az már van, miről beszélni, akkor ez a beszélgetésre, mert célbe fog érni, nem kell kerülgetni kársát, úgyhogy halathatunk előre, mert már én kimondottam, hogy szeretem azt, amikor a gyerekek rögtön az elején, de mondják ezeket a dolgokat. Éppként, hogyha így az a, sok gyerekel beszéltél meg találkoztál, hogy mennyire vannak olyan alkalmak jelenleg az oktatásba, kár az átoláros vagy középfokó oktatásba, hogy gyerekek leüljenek segítőkkel, vagy akár más felöltekkel, és ilyen interaktív módon őszintén beszélhessenek, amik az érzelmeik, hogy ez mennyire van benné így a jelenlegi oktatási rendszerbe, hogy érzed? Hú, hát ez egy, ezt nagyon jó, hogy ez előkerült, ez rejtelentesen hiányzik a mostani oktatási rendszerből, mi van, hogy az a találkozunk, hogy a gyerekek nem is annyira annak örülnek, hogy mondjuk pont a drogokról, a tudatmódosítása a beszélgetünk, mert a ténnek, hogy itt egy felnőttekivel lehet beszélgetni, hogy itt most van 90 perciba arra, hogy elmondják, amit gondolnak, hogy ezt meghálgassa valaki, vithatkozhassanak egymással, vithatkozhassanak a felnőttel, és őt még nagyon sokszor az is megtörténik, hogy mondjuk egy olyan csoporta a találkozó, amelyik láthatóleg nem különösebbben érintett a szerhasználban, vagy aktuálisan neki nem az a legnagyobb problémálja az életében, de mondjuk valami más iskolai probléma, párkapcsolatik érdések, főleg, hogyha mondjuk egy ilyen csak fiú vagy csakláncsoport érkezik oda, nagyon gyakran előszokot fordulni, hogy ezekről beszélgetünk. Érzelmek, szerelem, feldőtek kevaló viszony, iskolával való viszony, és hogy néha tényleg szinte kérnék el őket, nagyon terejük vissza a témát, beszéljük mégis a dromokról, de még ők nem elről akarnak, hanem a fejégben, amit sokszor nem tudnak kinek elmondani. Egy picit amúgy ezt meg is értem különben, tehát ugye a középiskorásokkal dolgozunk, hogy hogy olyan az a ajlik a munkal, hogy az élete középiskorások hétköznakjaiban, hogy ez egyik szakta nár, vagy szakta antágy követi a másik szakta antágyal, tehát nagyon kémián pot lehetne beszélni a dromokról, meg a múgy iradalomban is, meg történelem óra alatt, és nem sok óra beszélni, de hát ugye le kell adni ezt a végtőre mennyiség jönne volt, meg a kovalenskötésnek, benzó gyűrűt, meg a libenungényeket, tehát van feladat, és hogy elmelé egyszer nem fér bele az, hogy megkérdezzük a múgy, hogy vagyok meg, mi van beletek valamikérdésetek az életről. Öltük be a gyerekek agyával lekszikális tudás, de egy csomó mindennel meg nem foglalkoznak, igen. És mi az, amit mondjuk, arról azt vannak, hogy milyen különbségek vannak a diákok között mondjuk, hogy atta függően milyen kórcsoport, vagy esetleg nem mekközött vannak egy különbségek, vagy a sociális helyzete a sociális helyzete szerint a gyerekeknek, ilyen különbségeket szoktál tapasztal, és ugye mondjuk másféle korosztály, vagy sociális helyzetű diákokkal beszélsz, akkor mennyire ugymond módosítod a zőzemetét. Nekünk az az az alapvetésünk, hogy a gyerekekkel arról a témáról és kimondottan azokról csak azokról a szerekről, a szerrasztnáról beszélünk, amiben ők érintettek. Ami annyi tesz, hogyha egy próbálak nagyon sarkított példákat mondani, tehát hogyha mondjuk egy egy kisváros hátenyosabb régiójából jövő általsi iskoráns csoportal beszélünk, ahol mondjuk a kokakóla a legkomolyabb tudat módosító anyag amihez ők hozzájutottak és azokhoz lennek itt a próbálát akkor arról fogunk pedig beszélgetni mert a számokra az a témá az a fontos. Ne mondjuk, hogyha egy Budapesti elite gimnáziumból érkező gyerekeknek nagyon tudatos harucinogén szer használata verül föl volt erre példá ahol nagyon konkrét gyakorlatilag kérdéseket tesznek föl akkor bizony erről fog kelleni beszélni tehát mindig azt nézzük meg hogy hol tartanak és hogy nagyon egyértelmű különbségek vannak a szak középiskorák nem tudom ilyen szak gimnáziumok fontos, amilyen éven futnak most a város közepél év egy-hágyzik fenntartású gimnáziumok vagy mondjuk a hátényőseizet hídosztályos csoportok vagy hídosztályos iskálában jöjjő csoportok között nagyon-nagyon mások ezek az életményzitek ha áltránosítani lehetnek akkor azt tudom annal minden elitebb iskolából jönnek a gyerekek kifinumultabban fogalmaznak de annál kevesebb saját élményt osztanak meg és annál inkább egy olyan elméleti sikon zailik eze beszélgetés bár az ember főleg hogyha sok gyereke el találkod a téletére akkor pontosan tudja, hogy ezek az elméletinek tűnő kérdések ezek varójában az ő saját életikből jövő tapasztalatók vagy kérdések, amit felmerülnek és miközben mondjuk a jövő gyerekek pedig ahogy erre már utaltam és ők meg bekérdeznek be mondják, meg elmondják hogy mi történik velük mert nálunk sokkal jobban előtérben vannak ezek a ezek a dolgok tehát a tapasztalatók vagy a statistikák szerint is egy picit többet használnak, gyakraban használnak intenszivebben használnak illetve a kommunikációjuk is kevésbé félnek a tabuktó nem mondják, amit gondolnak nem kell őket kinyitni sokkal dolgozni rajta hogy előhozzák a bennük zajló kérdéseket nagyjáltaláneságban azt szoktam mondani hogy pont tegnap jelent meg az espad 2019-es vízsgálat a négy évente le zajló iskolakutatás 16 évesek szerhasználatáról amit ezekben a kutatásokban olvassunk az ott van a varúságban is 16 éveseknek 90% próbált már alkoholt és mondjuk az 1,3 a fele szokott is inni és van is a részeksége kapcsolatos élménye és a hozzánk beérkező csoportoknak megint ugyanebb a 16. korosztályban nagyjáborazóan 1,4 de 1,3 próbáltam már ki a cannabis és mondjuk minden 2,3 csoportban vannak olyanok aki többé kevésbé rendszeresen szoktak szívni-szívogatni nagyjábor ez a egy ilyen átlag elő-elő fordulnak olyan olyan csoportok ahol mondjuk egyéb, partidrogok de ez a dextazi alphat amin használata már volt egyéb kevésbé találkozunk a herbálnak a használatával tehát az a meg tudom mondani az iskor a tipusából hogy vanek közöttük herbál használó, mert előzetesen meg fogom tudni mondani, mert ténylegesen kiszorultak ebben ezekben a külvárosi, ilyen gyűjtő tipusú ilyen szakmai iskolákba azok a csoportok, ahol egyáltal neképzelett a herbál használat a harucinőgén szereket, mindig mindegy csoportban van egy lány, inkább eltáltalabban egy fió, aki nagyon érdeklődik a harucinőgén szereket világot illetőleg, de az édesek nagyon-nagyon ritka dolgok, de nincs kell ugyanak, akarna vissznek az alkohol eszek, mennek, meg a gyógyszerek. Én is tapasztaltam, hogy amikor egy belvárosi gimnelzőm tanulóival beszélgettem, akkor tökmás tapasztalatok jöttek fel, amikor egy külvárosi beszélgettem, ott a srácokkal, akik például a nagy részt romák voltak, és ott például nagyon sokszor fejött, hogy rendőrségig az oltatás, hogy rendszeresen igazolthatják őket, ami a belvárosi gimnelzőmok tanulóságok kb. az itt tökre nem jött átés, hogy terek tökmás élményei vannak ettől függően is, hogy milyen csoportba tartozik valaki. Pocsás, meg ez olyannyira így van, hogyha megengedett, amikor én ilyen csoportokkal találkozom, ahol mondjuk, ahol így érezhető az, hogy itt azért komoly deviantia jellegű problémák vannak, vagy szerhasználati, vagy egyéb deviant visekedés formák vannak. Én ezekre mindig rá szoktam kérdezni, hogy vannak-e ügyeítek, hogyan álltok ezekkel tudom én, kinek mire van, és hogy ezekől nagyon-nagyon izgalmas beszélgetések szoktak kiindulni, mert sokszor az, hogy te is egyedül vannak ezekől a problémákkal, és itt mire gondolok, itt mondjuk, ez a parkban füvezés, vagy garázdaság, vagy úgyik valami kisértékű, boltylopás, típusú dolgokkal, hát szerint ez elég gyakran előfordul, nem azt mondom, hogy ez egy ilyen rendszeres, de én azért sok ilyen gyerekkel találkozom a kiállításban, hát mondom, hogy nagyon sok szetesen egyedül vannak ezeket gyerekkel ezekkel a problémáinkkal, és azért az, hogy még a 17 éves gyerek, aki nem nagyon van már a családjában, vagy a koregiumban lakik, és akkor fejeföldött lóged ilyen őgy, folyik egy rendőség eljárása, és annyira boldog, hogy valakiben beszélhet arra, hogy mi van bele egyáltalán, mit kéne csinálni, és tényleg minden egyes információ, nagyon örülnek, mert teljesen egyedül tudnak maradni ezeket gyerekkel ezekkel a problémákkal. Úgyhogy kérdeztetek, hogy tudnak ezek a gyerekkel valakivel beszélni, kérkiállításon kívül, akik tudnak-ik ezekbe a dolgokban segíteni, sokszor azt tapasztalom, hogy persze van is korei szociális segítő, vannak is koraksziológusok ezek között nagyon jók is vannak, akik dolgoznak, van mindig egy-két jó tanált, de nagyon sokszor a koregiumi nevelők, ügyelők, azok, akik ezeket a szociális segítői funkciókat ellátják ezeknek a gyerekeknek az életében ők sokat találkoznak a gyerekekkel együtt lógnak velük, sok esetben idén utánunként akkor ez van, és hogy ők azok, akik betöltik ezeket a szerepeket. Egyébként intézetbe próbáltátok már elvinni a kiállítást intézeti gyerekeknek? Voltunk, talán két éve nyáró a Balaton Boglára a másik rákozik ferenc gyermek otthonban a két hétig volt volt a kihelyezett ott volt a kiállítás hát ez egyik legnehezebb munkánk volt, amit végeztünk, és ugye egyébként borosztor nehéz is volt ezekkel a traumatizált végtelenül, hátornyos helyzetben lévő gyerekekkel a szerhasználatról a dolognak ennek a prevenciós, vagy megszabad prevenciós értében beszélgetni, de hát de köze meg nagyon-nagyon jó is volt és nagyon-nagyon jó kapcsolatok alakultak ki ugye ezt ilyen fokuszáltan csak a gyerek otthonban foglalkoztunk ugye lenni is laktunk két héten keresztül a kollégáimban és akkor nagyon sok időt töltöttünk ott a területen ez az amúgy super jó helyen van Boglárón felépítve ez a gyerek otthon olyan orjásina a területen nagy villában csak ott volt a kiállítás és hát ha a szeptember elejé volt nagyon sok időt ott töltöttünk a gyerek otthonban és foglalkoztunk a gyerekekkel mert ha már trót vagyunk, segítőszak emberekként nagyon nehéz elengedni ezeket a feladatokat még ugye visszakarok kicsit térni a rendőrség témára, most nem régen volt az RTL klubban is egy műsor a házon kívül amiben ne mutatták a rendőrségnek a drog megelőzési kampányát a videókból áll amiben tragikus történeteket mesélnek el gyerekek gyakorlatilag a halál ról szól ez, tehát az az üzenet hogy ha drogozol, akkor meghalsz és egy olyan típusú videót is láttam ami kimondottan azt mutatja hogy milyen az, amikor mondjuk a kommandósok betörnek egy fiatalnak a lakásába és elviszikőt bilincsbe próbálják meg úgymond erettenteni a fiatalokat attól hogy ők drogokat fogyasszona ezekről a moccerekről, amit gondolsz? Hát mi mi munkánk során is nagyon sokszor előjön ezek kérés vagy ez a felvetés akkor remélik jó erettentőresz majd ami programunk és hogy gyerekek nem fogják ezeket a szörnyi drogokat fogyasszani és akkor néha még az is megtörténik és akkor odasúgja mondjuk a polgármester, hogy mert hát miért nem isznak jó borok vannak itt is, ugye itt a mi környékinkön és hogy meg a pálinka is milyen szuper hát szeretem együtt fogunk még sokáig élni a 90-es éveknek ennek a vondolatával, hogyha jól megjesszik a gyerekeketek, hogy biztos nem akarnak ilyen dolgokat csinálni bár nyilván a területen dolgozó szakemberek minden lehetséges formon próbálják újra meg újra elmondani, hogy ezt igazsatt a világon semmilyen használ nincsen ezeknek a dolgoknak nem így működik a világ, ezek nem ilyen egyszerű döntések, hogy ott akkor, amikor a szereznált előtt van egy érek akkor, vagy az a fiatalakkor ugye ő eldönti egy ilyen józan, egy ilyen mérlegeri és alapján, hogy hát akkor nem választam a fűvel egy cigareptát, mert azt láttam a rendőrvács videójámon, rám fog majd rontani a tek nem így működik, mert hogy nem fog lebukni mindenki más az csinálja mellette csoportba tartozásnak ez egy ilyen fontos szerepkőre plusz amúgy teljesen elfogadolt a osztálytársajnak az egy-harmad a szívot más, a többi tehát nem eszerint működik mert őt meg nem is valid nem fogják rátörni az ajtót a tekesek és enkire plusz azt sem valid, hogy meghalnatő le nem halnak meg tehát rendkivűrítkák az illegális szereke kapcsolatos túladagolások, ezt a gyerekek is pontosan tudják és a túladagolások azok azt gondolom az esetek, mert a 90 akárhely százalékában rendszeres függőtípusú szerháználtoz kapcsolódó alapjában problémás adagolásval összefüggő ugyanis anyáltos halálásetek és plána nagyon sokszor pedig azon a legális és illegális szereket a keveréséből fakadnak ezek a túladagolásos esetek tehát nem reális, nem fognak ezek a gyerekek belehalni a szerháznám és miért fontos? ez azért fontos, mert akkor amikor elrentettő üzeneteket próbálom mondani a gyerekeknek olyan elrententő üzeneteket, amik nem valóságos, nem fog vele megtörténni az a dolog akkor ezzel az elrententő üzenet előtt elmondott össztest többi üzenetet is hiteltel nem igaz, amit mondott nekem a rendőrben nem halok meg, mert nem fognák rántörni az ajtót, tehát akkor ez nem így van ez a dolog úgy, hogy mi abszolút kerüljük ezt a típusú kommunikációt nem is nagyon fogalmazunk meg ezzel kapcsolatban tehát a használattal kapcsolatban én amikor évezettem a kértesén, nem nagyon szoktam mondani azt, hogy mit kéne csinálni ezeknek a gyereketnek nem fogalmazok meg normatív elvárásokat felüljük, hanem értelmezik közösen azt, hogy mi történik az ő életükben ez én sokkal fontos adnak tartom, mert az, hogy itt mondott az a személyeges válcsi Budapestről, az kicsi elentősége van az ő életükben de ha ezzel a személyeges válcsi Budapestről mondott olyan gondolatokat, hogy segített olyan belső érzéseket felismelni benne, amik tovább vezetnek, amik új nézőpontokat nyitnak számára, a saját maga szerhasznál, tehát függőséget illetőleg anak sokkal több értelme van. És egy a példaként, hogy miért is nem látom én nagyon különösebben fontosnak ezt az egészen eredtent és verziót, hogy mi például a függőség témakörét, az esetek nagy többségében, nem a legális, illegális, nem a függőséget mondósító szerek menténys szoktuk fölvázolni, hanem a hétköznapi szerhasználat menténézzük, mert ugye a gyerekek biztos, hogy nem függő, sem az alkoholtól, sem a karabíztól, sem egyéb szerektől, amikor oda kerülnek hozzák, vagy azt mondom, hogy rendkívül ritka, hogy ezzel a problémával állnánk szemben, de mondjuk a számítógépes játékokkal kapcsolatban, vagy a mobiltelefonnal kapcsolatban, ne adj is, hogy lehet, hogy megértek függőséget, ugye, hogy azt mondom, hogy ne használjad egy napig a mobilodat, vagy mondanám akár a nézőknek is, hogy ezt teszteljék, hogy egy napig egyáltalán nem csinálunk semmit a mobiltelefonukon, akkor bizony meg lehet tapasztani a szóvárgást, az elvonási tüneteket, azt, hogy nem tudom, nem tudok kiőnni ebből az egész gondolatból, hogy ez, milyen jó rendelsz használni, vagy megnyitni a telefonomat, és így sokkal jobban tetten lehet érni azt, hogy mi a függőség, ezen keresztül meg lehet érteni a dolgokat, hogy mi ezeket szeretjük használni, azt, amiben egy érekek vannak, abból dolgozunk. Ki most kapcsolódik be, éppen annak elmondom, hogy a drugreporter kafét hallgatjátok és valahol Danival beszélünk a köztes átmenetek drugprevenciós programról, aminek egyébként az üszenetenekem azért színpímert, ha kicsit ilyen dekorstrukció jelennek annak az üzenetnek, amit így nagyon gyakran lehet hallani az ilyen erettentő kampányokban, hogy ott nincsenek köztes átmenetek, hogy gyakorlatilag van egy, elkezd az ember drogozni, és utána jön a halál körülbelül, vagy így nagyon közvetlen és szükségszerű az átmenet a kettő között, hogy a diákokra ez a fajta ilyen erettentő üzenet, hogy ha olyan hatás, hogy el rossz mémeket ültetelben nük, és akkor ezek ilyen ön megvalósító, hogy ön betejesi tővé vállhatnak, hogyha ha mondjuk ilyen üzenetekkel bombázzák őket, szerinted? Hogy érted ezt, hogy nem tudom értedni? Úgyhogy ha mondjuk olyan üzeneteket kapnak, ami azt hangsúlyozza, hogy drogozás az csak függőség lehet halál, és tehát lehet-e, hogy nem lehet-e az, hogy ez egyenesen kontroproduktív sajár, mert hogy éppen, hogy nem a az irányba mutat, hogy igen, van mértékleteség, hanem tényleg így akaratilag a kontrolveztés felé mutat. Hát az biztos, hogy lehet-e ennek egy olyan hatása, hogy benne vannak valamilyen szerhasználatban, és azt az a furan találkozni, nem semmi következményen nincsen, mert a kérvezetre akár a rendszeres alkohol használat is még évekig semmi ilyen problémát nem fogok hozni neki, mert hogy első blikre, természetesen nem lesz jó neki, meg a mentális problémák satebben is. Tehát, hogy okozhat egy olyan lehet egy ilyen jelensége, hogy azt tapasztalom, hogy csinálom, csinálom, és semmi nem történik abból, amit nekem elmondtak, hogy történik fog, és hogy ennek lehet akár hogy egyfajta felbátródást okoz, de én azért annyit adjuk, hogy azért a gyerekek 2020-ban okosak képe vannak ismerik a szereket, ki tudják hítni ez internetet, meg tudják nézni a Netflix-en a sorozatokat, mert sokkal, sokkal, sokkal jobban előri jár a világ, főleg az ő szúg kultúrájok, az ő kutralis közegők, ebben az főrben, sokkal több információval rendelkeznek, és pontosan tudják, hogy ez így ebben a formájában nem igaz, hogy drogokat használ, és meg fogsz hallni. De gyerekek nem hisznek, például a kapudrog elméletben, kizárólag a felnőtt társadalom hisz a kapudrog elmélet, mert gyerekeknek esélyben se jut az a mondalalt, mert hogy egyik drog éjén, másk drog olyan, ezek között nincsenek ilyen irányből összefüggések, mint a kapudrog elméletben, úgyhogy a heroinistől ez belőle, ezt tényleg csak fernőttektől hallom ezt a történetet, illetőleg olyan csoportoktól, akik még nem elég jártasak és tájékozottak, mert mondjuk fiatalok ellendben már volt drog prevenciós órájú, na tőldük szoktam hallani a kapudrog elméletet, isményleg a könyi drog nehéz drog elméletet, hiszen már megtanulták valamelyik drog prevenciós órájú, de majd aztán eltélik egy két év és ezeket elfelejt ezeket a tudásokat, amikor ugye szemvesülnek a valósággal vagy egyáltalmi szereknek a szereknek a működésével. Ami még esetleg egy ilyen érdekes dolog lehet, hogy a függő ember, vagy a függőségben lévő, mondjuk úgyhogy drog beteg emberrel, szemberi érzékenyítés és egy nagyon fontos feladata ennek a programban, mert hogy vannak függők, az felágyukban is vannak függők, főleg akkor függők. És mi is, ami fejképpen nem élünk a függőségnek a stigmatizálásával, nem állítjuk be ezt egy rossz dolognak, hanem olyannak állítjuk be, ami ennek az összes jellemzőjével, ennek a sok rétűségével, az okozati hatásával, vagy azzal a hosszú évekig tartó átmenetekből felépülő folyamat a reggültához, hogy valaki a kipróbálnásból adott esetben függővé válhat és ez azért nagyon fontos, mert hogy azért a 800.000 alkoholista országában nagyon sok gyereknek kell megküzdeni az arra, hogy közvetlen környezetében vannak alkoholbetegek és neki való, hogy meg kell érteni, hogy hogyan kell visszanyulni, ez az egész helyzethez. Azért, mert a szülei közül valamelyik, hogy mindeket az alkoholista, ők nem rossz emberek, gő emberek, akik segítségre szorolnál. És minden jobban megérti a fügőséget, ez mind saját magának, a jövőbeni fügöshégek kerülésében, ugye nagyon fontos lehet, mindbenig abban, hogy az ilyen típusú, tehát a fügőségben szemvedő emberek kell való hozzáállás, vagy velük fel a kapcsolatartásban, sokkal jobb tud válni, jobban fog tudni nekik segíteni, mert érti, hogy mi történik ezekre az emberekkel. Így, hogy ha nézőkörébe van valakinek kérdése Dani hozzá, akkor a Facebookan a kommentbe be tud kérdezni, és akkor azt én megkérdezem, mert ő le. Nekem még az jutott itt a szembe, amiről beszéltél, hogy maguk a diákok igazából elég tájékozottak gyakran a dogok fajtáival, kockázataival, hatásaival kapcsolatban, jobban, mint akár a tanárok és akár a szüleik, hogy akkor az is következik, amit sokszakember szokott emlegetni, hogy akar a néha, mint a több dolgunk lenne, vagy több dolguk lenne a felnőttekkel, tehát hogy a felnőttekkel is kéne foglalkozni, ebben a témában neki kis szükségük lenne foglalkozásokra tájékoztatásra nektek, hogy ti ezt is próbáljátok, tehát hogy mi tudtok esetlek tenni azért, hogy a tanárokkal szülőkkel és a tanárokot kérdékenyítjétek. Mi minden egyes ilyen munkáknál, ugye, hogy még a beszélgetés elejé mondtam, ezek kiállítás, egy utazó kiállítás, nagyjából ilyen kettő-nétjétig vagyunk általában egy városban, mi mindig azt szoktuk javasolni az erőzetes ilyen egyesztetéseknél tervezésnél, hogy persze jöjjenek el a közik piskolás gyerekek, ugye itt több ezer főről, tehát ilyen 1500 külni főről beszélünk, aki részt tud venni ebben a intervallúban, de az lenne az ideális, hogyha a pedogógus kar, de legalábbis az iskolákból a érdeklődő tanárok is el tudnának jönni, és adott esetben a szülői csoportokat is tudnának szervezni, ugye mi ennek az egésznek az értelme, mi másfél óra alatt nem oldjuk meg a drop problemát, tehát ezt senki ne gondolja, hogy az megoldás, ez a arra jó, hogy elindítunk beszélgetéseket, fölvetjük a témát, egy kicsit a tématizájuk, ha mondjuk egy iskolai közösségnek az éretét ebben a kérdés körben, és mennyire szuper lenne hogyha a gyerekek, akik eljöttek hozzánk a kiállításba, velük voltak egy diskursusban, utána mi tartunk egy kicsit mástipusú elöldást a tanároknak, ami egyszerre reflektál a gyerekekevalunkára ad neki egy ilyen szakmai, egy ilyen átfogónézőpontot, meg ilyen kicsit a mocetani segítséget és utána ők együtt aztán beszélhetnének az egésznek a célja, mert a prevenció az nem egy 45 perces óra, még nem egy 90 perces óra, hanem ideális esetben akár éveken áttartó, többalkalmas, egymásra épülő modulális jellegű az egész iskolai oktatás átszövő program kellene, hogy legyen akkor érnéen azt a hatását. És a prevenció az nem a szélenti, hogy a gyerekeket csavarúzol megszerelgetjük és ők nem fogok drogozni hanem a prevenció ennél sokkal sokkal-sokkal több, tehát ebben van kellene foglalkozni a családokkal, a környezettel, az iskolával a szerekezvaró hozzájutással a társadalmunk üzenetekkel, tehát nagyon sok mindenne kell negy itt foglalkozni ettől vállhatnál, ténylegesen egy olyan preventív környezetté, Magyarország vagy a társadalom, amilyen hélünk ami csökkentené a szerhasznámatot. Ez amit most csinálunk iskolai prevenció néven ez csak a belépül szintje ennek az egész társadalom problémárvaló reakciónak, amit lehetne csinálni. Csak ugye és melyen eredményekkel szoktunk ebben drogozni, hát a gyerekek jönnek belülket hozzák, a tanárok nem jönnek, vagy tisztető kivételnek kevesen jönnek mert azért az iskolai munkai idő után van, mert azért jönnek a szülők meg egyáltalán nem jönnek, tehát nul a semény íresen. Amit nagyon komoly probléma, nagyon örülnék annak, hogyha sokkal több szülői csoportot tudnánk tartani, mert sajnos ugye azért ez jelig hogy mondja, általán is jellemző, hogy azt gondoljunk, hogy a társadalominket az ilyen tipusú problémák, a gyerekek szocsializáció, hát az iskola tudja meg, viszont ez a felebatal és hogy sokkal nehezen tudnak családként, szülőként részen, milyen benne az szocsializációs dolgóval, plána, amikor ilyen tabú kérdésekre, vagy nehéz kérdésekre van szó, mint a drogozás. Mindenki azt akarja, hogy a másik oldja meg a problémát, az iskola a szülőre, a szülőre, a szülőre mutogat. Egyébként milyen mostanában bekerülni iskolákban, mennyire tudtok kapcsolatba kerülni az iskolákkal és milyen az együtt működés. Hát a mostalatt a koronavírusra gondolsz? Inkább arra vannak, hogy az elmúlt években, az elmúlt mondjuk az, hogy 4-5 évben. A koronavírus alatt nagyon nehéz, jó, de ezt most egyik félre, mert ennek minden vége van, az elmúlt években én nem látom, konkrétan a mi programunk bejutását a különféle iskolány környezetben, különösebben nem látom problémásnak, mert igazándiból ezt megelőzi egy másik problématika, ez pedig a financírozás, illetőleg, a szervezés vagy az az energiá, amit be le tud tenni egy város, vagy egy település abban, hogy megérlenjen és működjön nála ez a problém, és nagyon sokszor így szokott elmenni a dolog. Visszalag nagy léptékű program, ugye négy hétig vagyunk jelen, 1500 fő megy végig a kiállításon, nagyon sok csokortott jelen, mert emlőgébb bele kell rakni azt a szervező erőt, elkötelezettséget, és főleg azokat a forrásokat, amire szükség van. Több olyan program, vagy több olyan ter volt, amit ezeken bukott előr, valamelyik eleme ennek hiányzott. Ugye, de az teljesen értelmi, hogy ha nem azok a meglehetős-an álldatvan különmények lennének a prevenció területén, amit az elmúlt évben jellemző, ugyanit financírozás, állami koordináció, szakmai, munka, vagy egyesztetés, ugyanilyen bürokratikus, ugyanállami, minisztériumi szintent, tehát ha ezekből azért több lenne, akkor tovább távolabb lehetne eljutni, és mondjuk, több olyan program létezhetne egymás mellett, amik egymás hatásait erősíthetnék, hálózatosodni lehetne, és a programot lehetne csinálni, tehát azért lenne óva fejlődni ebben a dologban. Szerintem borzasztó kevés működő prevenciós program van most az országban, amik jó eléréssel dolgoznak, nagyon-nagyon alacsonyabb financírozással ennek a dolognak, és itt picit most itt ezzel erről telletről is lehet beszélni, ugye az idejében nem is került egy kírásra, a kabos pályázatok, a kabos pályázatok, ezek a ministeriumnak, a kávitószerügyi prevenciós jellegű programáinek, a financírozással szolgálva pályázatok volt, akit 1-200 millió forintra kell gondolni, nem jelent is összegekre, de hogy ezt se került ilyen kírásra, nem nagyon tudunk semmit a jövő évről, nem élehetődek, hogy jövőre azért csak nyílik valami forrás, bőven lenne hova, mit fejrezteni ezen a területem. És azért annyit ad mondjak, hogy ezek nagyon alacsony, tehát relatív, nagyon alacsony költségvetésre dolgozó programók itt azért. Szociális munkás fizetéseket kell elképzelni, amiért itt dolgoznak az emberek, nagy lelkesedése, nagyon komoly szakmai tapasztalattal, nagyon jó, működő programok várják a fiobbat éve, vagy a fejünkben tartva, hogy újra eléréssék a céljét csoportot, szóval, hogy én csak kapacitárok minden döntéshozót, hogy itt lehetne dolgozni, szóval, hogy szívesen menjünk, mert szeretjük ezt csinálni, úgyhogy igen. Jökti két kérdés is az egyik, hogy, hát az nem tudom mennyire költő ide, lehet, hogy te Foxry-ra egy nagyon frappás választadni, hogy a nevelhetünk bátorszabad önreflektív gyerekeket a másik kérdés, az pedig az, hogy mit tapasztaltok a középiskoles fiatalok terhelyre, stresszseire, mesélne kell arról, hogy mennyire le terheltek, mivel tudnak kikapcsolodni és pihenni. Fú, két nagyon szúper kérdés, nagyon szépen köszönöm, hogy ahogy én nevejünk őreflektív gyerekeket, a fokuszány kellőszere szerhasználnált rá, én az gondolom, hogy elég tabunékül őszintén beszélgetni gyerekeket arról, hogy mi a manó is, hogy az egész drogozás szerhasználni, a tudatmódosítás mércsináljuk, például mi felnőttek, amikor annyi idősek voltunk, mint ők, akkor mi mércsináltuk, nekünk milyen tapasztalataink, milyen kudarcaink, sikereink, élményeink kapcsolottak a szerhasználathoz, adjuk meg azokat a kapcsolódási pontokat, ami mentén lehet erről beszélni, és ugye, hogyha az őreflektív szóra akarok most fokuszelni, akkor ugye esetünkbe az lesz az őreflekszió, hogyha gyerekel tudja mondani, hogy elmentem szórakozni, de nem éreztem jó magam, vagy jó éreztem magamat, ha mindeket tönnek tere van, és ha meg tudjuk beszélni azt a gyerekkel, hogy az én nem éreztem jó magam, mert mondjuk túl sokat ittam, vagy nem jó embereke voltam körbevé, vagy mondjuk, magas volt a szorongásfaktorom, nem éreztem, mondjuk nem néztem ki óroszott a rúhám satöbbitet, mivel ezek mi a taggódtam, ezekre lehet, ezekről tudjuk beszélni, ez egy nyitott, elfogadó, nemit érkező és legfontosabb, nem pánikoló felnőttre van szükség, akit nem fog megíjedni, hogyha az mondja a gyerekel, vagy a kortásai egy ötödéhez hasonlóan elszívott egy füvert cigaretát, akkor nem kell megíjedni ettől, mert még semmi baj nem tölt én, csak elszívott egy füvert cigaretát. Jó, tehát ha meg tudja beszélni, akkor elindulhat az érdemi diskúzós, ami mentén ilyen szabadon gondolkodó, önálló, döntéshozó képessége rendek az ügyerekek lesznek majd mellett. Jó is volt a másik kérdés. A másik kérdés az pedig az volt, hogy mennyire tapasztaljátok, hogy leterheltek a középiskolások, mennyire tudnak kikakcsolódni? A mi tapasztalunk az az, hogy nagyon magas a stressz az iskolájban, komoly elvárások vannak, mind iskola szintről, mind padig a család szintjéről, és bizony ezek, ugye mi a szerhasználtra fokussálunk a munkánk során, és egy másik irányból közelítünk ezekhez a kérdésedre stresszorogás, fusszrációk, repressió, ugye mi a szerhasznált irányából nézik meg ezt a kérdés, de hogy abszolút kiderül, hogy nagyon gyakorja a gyerekek között, az iskolai teljesítmény készer miatt is szorongás, ebből következő szerhasznált, adott esetben legális szerekről is veszélek, vannak azok a közkedvet benzo-dialzeptintartamú gyógyszerek, amik elérhetünk a fenőtt lakosság számára, elbevágóan meglepő, hogy hányan ismerik ezeket a szereket a 16-17-ös korosznáimból nem kellene nekik ismenjük azokat azokat a dolgokat, meg ugye az elavásságítő sokszor elős szereket azokat a gyógyszereket és ezek mind mind úgy jelennek meg, hogy nagyon nagy terhet rakunk ezekre a gyerekekre és ezekre a terhekere nem nehéz megbirkózni, meg rendesen úgy tűnik, hogy ha élet halál kérdése lenne az, hogy ő most megtalult a kovalenskötést és hogy ebből most akkor 5-re meg tudta írni a kémia dolgozatot, de nem élet halál kérni se, egyáltalán, hanem az ezer szerfontosabb, hogy amúgy kiegyensülőzott ismerem más megküzdési módszereket, tud a redaxáni, tud egészségesen élni, van el valami énképet, nem tudom, testmozgás, le tudunk el őlni, beszélgetni egymásra, van egymás az iskolán kívül, mint ami feladat a gyerek életében, hogy amúgy lehetne élni, meg jól érezni a munkat, közösségben lenni, meg hobbik, meg ilyenek. Szóval ezt nagyon-nagyon-nagyon fontos, hogy ez a work-life balance, amiről olyan jó mémeket szoktunk megoztani a Facebookon felnőtt ként, gyerekként is nagyon fontos, tehát ha éreznék jól magunk, hogy a gyerekek szerintem, de ez ugye azért a mai oktatás politika számára az egy elégeretnek gondolott, tehát hogy nem erre megy most jelenleg az oktatás, akkor most mondhatjuk, hogy kicsit az olyan programok, amiket tíscináltók szélel szemben próbálnak megérvényesülni. Én ez én nem vagyok, szállszatenekig meggyőződve arról, hogy ami most oktatás politikában meggyérenik, az a valóságban is jelen van, de amivel én nem érzek most ebben még egy jelentős változás, tényleg azért még, hogy mondjam, ez még szabályozás szintű, amire adat esetben te utalsz, a valóságban nagyközős túlőrési verseny van, tehát ugye meg kell csinálni, meg kell tanulni, meg kell írni, meg kell jutni, meg kell jutni az egyetemre, iskorának jó kell szerepelni, tehát ugye kicsit mindenki érdekelt ebben a történetben, én még egyenlőre nem érzem azt, hogy a gyerekeknek az amúgy is nagyon magas terherés, az jelentősen megnőtt volna, de kétségtelen, hogy én biztos, hogy nem növelném a tanagyaknak a számán, fennem csökkenteném a megtanulandó anyagoknak a számán, és a gyerekeknek sokkal több időt biztosítanék arra, hogy jól érezzék magukat, együtt legyenek, valamilyen kreatív dolgot csináljanak a gyerekek, legyenek olyan hobbiaik, amiket a felnőtt társadalom támogat, hogy ezek kérlek ujanak, segítsik őket az, hogy tényleges, igazítő megsportban bejussanak, zenekarokat tudjanak alapítani, eljárássanak ilyen a szakkörőkbe, ez ezzel szert fontosabb, és nem utolsó sorban, a szerhasználat kipróbálásának az idejét is, az első kipróbálás idejét is érdekes, akkoriságát is csöbkenteni, nagyon egyszerű, milyen ölt a logika, gyerekeknek van érdekes, érvezetes, érdekes elfoglalcsága iskolán kívül, akkor a parvan a lungása fogják töltönni az időt. Nagyjából ennyire egyszerűen megfogalmazni ezt a kérdés költés, és én nagyon kapacitálok mindenkit arra, hogy fektesünk épp a pénzt és energiát, munkat a diskolában és a könyvezőben és ne stresszejenek ennyit a tanuláson, úgy is élethosszik tartóan tanulunk, úgyhogy van, lesz idejük még erre. Kicsit említettad ugye a financírozási helyzetet, egy picit akkor beszélja arról is, hogy miből működik ez a programütti csináltok, és hogy mennyire biztosította jövője? Hát mi pályezeti pénzekből dolgozunk, amikor van pályezeti pénzekből dolgozunk, amikor meg nincs, akkor meg egy kicsit így fére van téve ez a történe. Az elmúlt években ezek a kabos kámitószeres pályezatos pénzek adtak valami év és stabilitást ennek a programnak, főleg ennek a programnak a Budapesti állandó tárlatának, ez a 9. kérdésben a Konkáv közösségi térés prevenciós műhely, amit üzemeltünk, ugye az az volt az, amit részben ebből a minisztériumi állszakért forrásból tudtunk fenntartani másik részben belül a 9. kérdés önkormányzatnak a támogatásából tudott ez működni, ugye az idei éve az megvan meg nincs is mások belőle hátra, de a jövő év az még azért elég bizonytalan lábakonál, mert az önkormányzati oldalról nagyon bizunk a támogatásban, de ugye, hogy mondtam a minisztérium nem érte a kiaszepályzatat, amiből tudjuk finanszígozni. És akkor picit, hogyha megengetett, hogy a vándor kiáltás az akkor működik, amik megrendelik ilyen olyan pályzati forrásból és akkor ki tudják fizetni, ez ebből szempontból egy elég egyszerű szolgáltatásként működő tevékenység, ez a másik tevékenység, ez a Konkáv közösségi térés prevenciós műhely, ez pedig egy folyamatosan nyitva tartó a közösségíté részében, hátrányos kerületi átlanis helyzetügyerekekkel foglalkozó program, tehát ezt úgy kell elképzelni, ez egy két szintes önkormányzati helységenben vagyunk, a fölszinti részen, tehát ha van belépünk az a részen van a közösségítérünk és alatta a pincében 154-ren van ugyanennek a vándor kiállításnak az állandó változata, ugye letelepíthet változata a kénytzerű kerületben és hát ugye most egy kicsit azért bizentalankodunk, hogy hogy lesz ez a 21-es év, mert nagyon megcsapantak azok az állami források, ma egyáltalán lehetne nyúlni ebben lehetne fizetni ezt a működés, és úgy tűnik, hogy nekünk is azért egy jobban jobban kell nyúlnunk majd a privát financívezásnak az irányába ugye magán a dományozók, a céges a dományozók, akik segíthetnek fenntartani, és ha megengedtek ennyi, ennyi reklamot, ugye sányos kénytelen a szociális szakember, ugye prevető a szakemberre kicsit marketinges két tisműködni, most eddigünk fut egy adamányozó kampányunk amelyik a konkáptérpont huoldalon megtarálható, és hogy ez az adamányozási kampány, ez a rosszor, hogy az ugye most már a magásszemélyektől kérünk a, kérjük ezeket a mikroadományokat, hanem ugye az elmaradó, céges karácsonyokból egy kicsike azoknak a költcsöketéseből egy pici kerész szeretnénk kérni és akkor abból nagyon jól tudnáig működni itt a 9. kérletben, amúgy egy super program szere látogatók, ugye tehát a nézőket is, amint vége a koronavílusnak sok szeretette válik oda a kiállításba, ugye az a szerveznek valami ilyen csoportot nagyon izgalmas lehet, ugye ezeket kérletek.hu ordalon meg itt a konkáptér.hu ordalon is lehet minket találni. Mi előtt még befejezzük a mostani adást, hamarosan lejára az időnk még annyit kérdeznéktől lehet, hogy hogyha nézik ezt a videót olyan pedogógusok vagy különféle szakemberek, akik szeretnénk isműsárga a dolgozó szakemberek, akik megfölkáltatod az érdeklődését és mondjuk meghívnált ezt a kiállítást, akkor nekik milyen hasznos információkat tudsz úgy van. Ez a kiállítás ezt úgy van értelme elhívném, valamelyik hogyha mondjuk egyen nagyjából két-négy hétig ott tudunk lenni, egy helyben és mit látható itt a videó nincs az ére ennek egy elég nagy helyik el, hogy fel tudjuk építeni, 134-3 méteres benvagasság, nagyjából ezekre van, ezekre van szükségünk a legarul, hogy legyen egy jó egy jó támogató közek körülöttünk, hogy mindnél több ember betudjunk honni ebbe a munkába, a meggyőződésem, hogy nagyon jó eredményeket lehet elénytek, nagyon jó betudjuk mobilizálni a gyerekeket, a tanárokat is, és tényleg ezeken szuper élmények lehetnek, és azért annyit ad mondjak egy kicsit ilyen szerénytelenség nélkül, hogy hogy azért csoportok tőlünk, hogy nem mennek el, hogy hát nagyon jó volt, mindig úgy jönnek, hogy úgy is te mi ezek hülyeségem a megint jönni kell, és mindig úgy mennek, hogy nagyon végre egy jó dumátunk el a dologról, meg hogy nagyon izgalmas dolgokat hallottak, de mi nagyon figyelünk arra, hogy a látogatói mit akarnak, tehát hogy minden egyes csoportot hozzá igazítunk, azokhoz a látogatókhoz, az érdekül ugyan, kik ott vannak mennyiszen. Hát nagyon köszönöm, Dani, hogy el fogadtad a megkívásunkat és köszönöm azoknak is, akik nézték a dologreporter kafé első adását. Légy szíves, ha megtelhetitek, akkor támogassátok a konkávot. Menjetek fel a konkáftér.hura, ott ezt megtelhetitek, illetve hát aki szeretné a kielítást megrendelni az lépjén kapcsolatba Danival. Legközelebb valószínűleg jövő hétán fogunk jelentkezni a dologreporter kaféban, majd bejállintjuk megtek, és milyen témával. Köszönöm szépen, és vigyázzatok magatokra, vigyázzatok a covid-dal és maradjatok egészségesek. Sziasztok. Sziasztok.