 A veure, nosaltres ens farà dient si veguis aquestes paraules i són peròquia una part molt pràctica, perquè hi ha una altra pel·lícula de teus contagiats, i vam fer-ho amb els nostres noms. Estel, Mariana. Gerard. És el Mariano Gerard, no n'hi ha, d'acord? Hi ha tant de persones més que hi ha dinarà. Ja s'ha tingulat com... Ja, jo sóc molt empatòric, eh? Sí. Jo n'heu... heu... heu anat a parar? André. André, André. No ho pots? No ho pots, també. També? Jo. Idre, us ha sentit bé que té el primer any de... què vol dir aquesta cara? Sí. En comunicació, per tant, tots els hi és tot. No, per tant, t'ho has dit en compta, jo, ja. Què vol dir això? André, i és que, per exemple, pensava que seria diferent. En el sentit que... jo he començat una excepció a l'hora de comprar-hi laborals, facultats... Clar, per exemple. La cosa que vaig trobar aquí, crec com muntar-te un tot en mi capítol. Vale. No vols dir com? En comparació a passar de segon, vaig llenar, per exemple, en el cas dels meus pares, és més estructural, i és molt bo de dir que és estructural que... Vull dir que és estructural que... Vull dir que és estructural que... Per exemple, em seria així. Jo he pensat una sessió, ara us en vull dir una mica el que es fa al munturament. Jo he pensat una sessió en cada trobada, ho diríem, creant la revelació amb l'estudiant, de terreny, de raó, en cada trobada, hi hauré utilitats d'enferents tipus de converses amb aquella estudiant. i em va fer la primera robada de presentació i em va fer una mica el que acabava de dir de Mariona, què he de dir en aquesta primera robada, imagina't, la Mariona, com ha estat aquesta, quina està la seva experiència en aquest conyant positiu i negativa, jo sóc el estudiant del cine i el vim avui, la Mariona em diu... Home, me la trobo molt per ser-hi. Ah, tu també ets el primer? Sí, doncs mira que jo estic a globa, ja està, però va ser de currada i massa mal, no m'ha dit així. I la Mariona l'estic exagerant, em diu, m'agrada molt la vida tu sol, i veuràs què bé, aquest estudiant que acabava d'arribar aquí, com es queda? Home, m'ha preocupat, m'ha dit, m'ha preocupat. I veuràs, anem a tractar això en aquesta primera robada, i no vol dir que calgui, és una de les nostres experiències d'aquesta i m'agrada que la comparteixis, m'agrada com dir-ho, per tornar-li a fer pautes a l'estudiant, per acabar d'entrar. I ara mirarem la figura del tutor, veurem la primera conversa, que és la de presentació del context, amb el segle de la versió, després hi ha uns propostes, una sida d'eines, per la segona, la tercera, recordem que el dintre hi ha 25 reunions per a mínim. Jo penso que són les mínimes per mantenir, després podeu anar mantenint contacte, i així per baix, per crear un grup, jo creia que el grup també creia cohesió, feria baixar-se d'una forma, més veus que us coneixeu entre vosaltres? Us heu conegut aquí? Veurem que se'n us coneixia. Ah, sí, sí, sí. Seria interessant, això és una altra, que us deixi de veure el seu propietari activant, de dir, anem a fer-te un cop, que trobem-nos tots. Deixem-me'n tots. Altra, esteu. Anem a trobar-nos a veure què estàs trobant i com ho estem fent. I després, si ho hem tingut, bé, us proposo una sèrie d'anys com al final, al cap dels dos d'agressions, que potser us vingui la gent, com que potser hi estiguin, heu fet molt bé el principi d'acompanyament, i al final les persones que estan ben integrades, que ja són vosaltres, que no necessiten el dintor. La idea, llavors, o sigui, la idea que m'han explicat, la diferència és que, si no me'n ratifiques, que és un mantó molt pròxim, no arribarem al polegisme, però que sigui bé. És molt pròxim. Has de comptar amb mi. I, a veure, aquí hi ha la diferència, que us veieu abans, amb el segur altre tipus de l'Antonina, que hi ha un poble que s'ha d'interessir, però hi ha un límit, si hi ha un poble que tu ja no pots comprar, a fer alguna cosa. A veure, us deixo posar les acords perquè us amam la primera activitat, que és... A veure, anem amb una escona, o sigui, a veure, hi ha d'explicar en tres, dos, tres, dies bàsiques, i anem cada un posi idea per posi, pregunta per posi. Hola. Heu de votar, en aquests posis, preguntes, idees, coses que penseu que us preguntaran aquestes dies de primer que comença. Si us posis les coses... Gràcies. Estan molt bé. Molt bé. S'ho faré. Tant d'ells s'ho faran. Això ho faré. Moltes preguntes que faràs. Sí. Qui té pròxim? Ell. Estem les mesos. Ja veuràs, però no se n'ha anat tant, però jo crec que preguntaran això, o crec que us interessa ser això, que s'hauria de comunicar en aquest estudi, o preguntes. Tu què diries si em veus la pregunta sobre això? No era a vosaltres i jo? No era a vosaltres i jo? No és per a dames, no. Una pregunta que s'ho va dir un complet en el dame. Diuen que era de vosaltres i jo, però no en tot el dame. I de presentar-me que cantàvem, o no presentar-me que està... L'altre dame, la conselleria és que estic treballant. No sé què fer. Potser ho veu d'altres o d'altres o d'altres. Quines preguntes poden sortir? Qui és aquesta de la relació d'en Amí? Estudiant de primer. Com el dius? Ja hi parlo. Tot el lliure. Deveurem deixar-nos la paraula Mentor. Mentor ve de la biblioteca. Polícies, quan van decidir en ver la subviatge, li van completar Mentor. I la vam fer amb el seu, amb l'Amí que hi ha, i amb qui confia l'amor, que s'encarregues a l'locació de Terebaco. Li va dir que el convertís en un rei, que la voler és una forma que sigui una bona persona i un rei normal. I d'aquesta manera Mentor es va convertir, perquè ha sigut un pare de robetes, simbòlic, va ser su mestre, va ser su conseller, va ser el seu orientador, va fer créixer, va ser el seu model. D'això de la paraula Mentor, la lliure es va demanar, va ser el seu model, perquè a partir d'una experiència, des de la vostra experiència, va ser el seu model. El que voldràs tenir, el que voldràs tenir el que no tinc jo, és que totes les coses són els primers que heu passat. Mai de gràcia, no sé, els primers que heu parlat de la meva edat. Però tot això, tot el que voldràs dir, teniu una experiència, per a més, podeu valorar de forma crítica en el que ho sentiu com un negatiu. I des d'aquí, com a moltes podeu ser mansors d'algú altre. Doncs s'ho demana això, que ara construïu una relació amb algú altre que li permeti pintar gràcia dins del sistema universitari, dins del nostre peu. La definició que vas a fer, anem a construir aquesta relació. Una de les principals, a part de que ponegui la universitat, i ponegui els tipus del programa, amb les temes de comunicació, dins de la meva base teòrica, el que sé de dir és que el més important, facis el que facis quan s'ha volgut ser educacional, és el que és important el ginell. El primer que us heu dit perfectament és jo, sóc jo, sóc el mentor, sóc la mentora, i tu, que és el estudiant, que és el que acaba d'entrar, que no coneixes encara com funcionen les coses, i la malaltia. Es tracta de construir això d'aquest afet. De trobades, de confiança, de tipus de discurs, de compartir-nos amb els altres estudiants, que, a més a més, faran una senyora semblant que els altres vau haver fet passar, per tant, compartim, tenim el mateix interès, que els deixem necessitats. Sí, estan consultives. I llavors, anem a fer les primeres de les deines. La primera és la conversa de presentació. El primer és la presentació. M'interessa escoltar, jo no he tingut una mèdia, no he començat a dir alguna cosa. I l'anarceceure és la presentació d'un més de vosaltres. A la conversa de presentació, que potser no sé si la realitzarà, els van explicar com ho faríeu, o el context on hi és, quan s'entraeu. Sí, el que passa és que, a més a més, després de l'última sessió, vam veure que hi hagi una situació d'altre. I ho comença a parlar amb ells. Aquest és el meu contestant. ¿Què es va fer? El que és el com. Quan s'entraeu? Sí. 3... Ja ho sé. Es va augmentar això. Tu estàs? 4, 5, 4... I la primera és la presentació. Què ho diríeu? Ho sabem. que estava per allà per tu. I potser en la ciutat no m'hi vas presentar. La ciutatica va començar anècdotes dues. I llavors, quines càrregues farien? I amb un d'això, les assignatures? I no ho sé, o sigui... La ciutatica és una de les pròpies assignatius que a ell també va passar per mantenir el passat, però a la xarxa de la presentació era com muntava la rolla perquè no coneixia la gent, i que, clar, potser era la impressió començar a la universitat, però que tots passaven per a això i que no passaven res. I quan començessin, quan començessin el curs d'introducció a diverses classes, que ja n'hi han parlat, i si necessitem un passat, el que són, és que els podrem donar números de mòbil i ens van canviar els mòbils. I ja està. Amb el noi també hi ha matris, però això és el que sí, la xarxa. Va. Aquesta resposta ja va tastar la introducció. Què els hi ha dit? Has dit el que, el qui, el com, el quan... Què ha dit? Si us ponem a la ciutatica que hi viu, aquest resposta ja. I, a més, hi ha hagut alguna cosa, si s'ha de detectar. Tinc la cara... Algú, bé, eh? Si dius... Ha dit el què? Que anem a fer junts? Sí. Què veus? Ella, dius, quin és? El com? El com. Veus el com de veus? No. Ens trobarem? Passar el telèfon, ja... Va. Tu t'acadies més, el com? El com ens trobarem o com ho fem? Tu t'acadies més? La primera reunió, que va ser com un mòbil. I m'ha d'anar a la ciutat més bé. T'has fet cert, no? Sí, sí. No ara ho veus? Tant de més. Però m'ha d'anar a la ciutat més bé. I dius... Ens acabes de menjar tot el mercat, tot el mercat, tot el mercat, tot el mercat. I, a més, hi ha un telèfon, completament el com, que és un paix obert. A la primera reunió. Però és molt curta que se l'ha de fer al telèfon, ja. Bueno, per part d'aquí, després... I, a vegades, veus? Sí, menjament, estàs clar. Perquè, com t'hi vegi, ja estàs clar, el com? Com sí, com ho faràs, també? Cada vegada, no necessitem el que faràs amb aquesta estudiant. Tu pautaràs quan acceder al vent, te'l recuperaràs tots, trobaràs la gent de la irasmina, ens trobarem tal, tal d'altre, per dir-te'ls, les trobades. Perfecte. Per la segona part de la nit, si crem un truc, és que no veiem cap on ven. I, a vegades, a dir-hi, de la nit, els he de posar a quedar, i si ens ho prenecauen, i si ens ho prenecauen, no veiem. Bueno, de ver o què és molt important, cada quant penses que és necessari quedar... Des de les teves variances, si tu ho veig i ho he sentut per l'any passat, cada quant tant penses que és necessari un cop al vespre, un cop al vespre, fer-ho un cafè... fer-ho un cafè que ho hauria de regir de lluita, que ho faries? Doncs, en producció, en producció més per a vosaltres, és una pregunta més quòsar, per dir-me que és un animal més perdut, amb una persona que no és la primera, i ara que és la primera setmana, s'espera tot bé, fins i tot a l'any passat, però és justíssim. I si us calguis, que es poden anar a lliços, o en variàries de llocs, llocs d'exemple de vegades, o d'exemple de comunitat, és una persona que no és necessària. Tu vols saber si hi ha dades en el que estan? Sí. I com portes-ho a les signatures? Jo m'ho poden fer, en xicant molt bé. I que ets poso la lliçada? Espero que si no, no tindré problemes. Si no tindré problemes, però, en el que és necessari, em poso les signatures amb la lliuda d'Àscar de Montgüa. Perquè si no t'hi xifri, però quan continueu, hem pogut dir que és molt bé estar-ne els estudis. Jo soc molt real, Està molt bé, i la funció és d'aquesta. Però, per estiguer-la, per exemple, no vols que vegi si miro, et tracarà de baix. Ara que no sé què, és com pauteu aquestes copades, per una forma que tenia a veure amb l'entrada. Crec que va d'ara que també hi mirar. Anem aquí, unes normes, no amb les copades. Igualment, potser és una cosa superformal o informal. D'acord? Està actuant de forma successiva per aquí. Vols dir que no són tants estudiants, però ho dono perquè ho tenia a veure. Tenim el que, i no recordem que ell ha fet alguna cosa, aquí m'hauria de ser una conversa que encara no m'he identificat. Tenim el com, d'aquí és... Si m'hauries de dir... Si m'hauries de posar un personatge, és a dir, jo sóc com, amb la moda funció del teu, i sóc com... com què? Jo també hi comento, que no pot ser. No hi t'oblidéis el comento. El personatge, no, qui és? El teu germà gran està a dir ara a la meva ciutat. Ai, el meu germà gran... No ho sé, no ho sé. Jo tinc una germana gran i com que també no està aquí a la compra, però també em serveix de donar-nos per preguntar-li d'altres de la nostra comència, sobretot com funciona. Així que ara veig un germà en la mateixa universitat fent el germà mateix, doncs faria molt més mal. Com si deia, o menjarà, com el deia d'uns altres, que són els joves que tenien els nens grans. Va, les propis ideixes? Bueno, com som ells? Com t'enginiries el teu nom, si fos... No, sí. I com és el meu germà amb ells, però tampoc... A aquesta tendència entre obviar-te i obviar-les és un germà. Bueno, sí, no tinc germans, no ho sé. Però en el sentit que trobo que està molt bé a ajudar-nos quan necessitin, però tampoc considero que s'hagi d'estar com morava, no ho sé, i ells que sí morava, no ho té. Perquè, si no, al final... Gràcies. Té gran atenència. I no sé si al final és que ells buvin, també, que tenia el seu àmbit de conversió. Després, al final, us explico un conte que parla d'això. És el que hi ha, la funció del doctor Quinenes. Per tant, sí, un germà gran, però no ve bé, de molts tu. Que sàpigui que estàs allà, però que no n'oblides tu, sinó que la meva gent t'haurà de portar i que no n'oblides a recordar-t'ho, sinó que també, a partir d'aquestes amostats, que t'ho haurà de fer també. Bé, càstigues. Ah, us veurà de gustos. Sí, sí. Té d'acord? Sí. Bé, sí. Bé, hem dit el què, el com, el qui, el quan... I, a punt d'allò, aquí, és que quan ens trobem amb ells... Quanta alguna pregunta? D'aquí, no? Però no és el que ens necessiten. I, doncs, ella, amb la seva preguntació que ha fet, inclòs, en aquí, és... Potser a vosaltres entenc que està nerviós, que no és el què, com un lloc de per què hi ha d'haver aquest xifre impassant, llavors és miro a l'altre, i hi ha d'haver un eix a l'altre. Clar, a l'altre era el que devia ser, sinó 10 minuts que ho havíeu dius, no? Pim-pam, ja està, i qualsevol cosa més. Va, igual que hi haurà, que hi haurà molt de veure qui eren els altres, perquè, clar, aquí són jo, aquí no és la meva posició. Sí, no soc una estudiant, que no soc una filla de classe. I, molt menys, no soc igual de tu, perquè estic amb una altra cursa, no soc amb una altra circumstància. No soc un professor, amb una porta paragarènica. I, potser, no seré mai amb la amiga d'aquesta persona, perquè és de veritat. I és el seu consell del metròleg del metròleg, i punto. Soc un metrò amb el procés geològic, o no? Vull dir, quan havíem finalitzat el simbòlia, ha d'haver vingut molt gran. Però és qui sóc jo i que li ofereixo. I com ho dic, però tot, com ho ha dit jo. Vull dir, jo, algú, dic... Això en recordareu d'aquí uns mesos al final del curs. Quan recordareu, diré... És clar, perquè... I, a més... A veure... M'ha vingut joable la intenció que teniu. I, per això, esteu aquí en aquest programa. Però, per què no us cremeu vosaltres, directament? O sigui, perquè us treballeu? Sí, que teniu planificat. No hi ha una funció més. No hi ha una manera per utilitzar-ho. Perquè no sabem, eh? O sigui, que no hi ha professió, que potser hi ha algú que genera, com que he estudiut, molta dependència. Els han de trobar recursos exteriors, també. Un moment eres un orientador, però no és ara a faltar la mala persona, i dirà-lo. No es tracta més així, perquè la persona també ho pugui, perquè si no, al final, no ho prefereu, no s'interrarà. Perquè sempre estarà... El resultat d'una informació, de dir si era una mica contestant, a partir d'aquí, que és també poder incluar la segona qüestió de la democràcia, i abans tenim el que hi surt jo, però aquí és l'altra, que s'interessa conèixer a l'altra, i a més s'ha pogut regeixar una cosa. Què els preguntaríeu? Tu què deies preguntar? Tu vols dir? Que els noms... No necessitàvem, perquè ja t'has de conèixer. I quines carreras has conèixer als feines? I ja està. És que ells són molt de feina, això em vaig dedicar al meu cap. No preguntaríeu, per què, o per què? El meu fill, ells, el meu fill... Bueno, tant és que vaig agafar el grau ell, perquè estava molt maledat amb totes les coses, i jo vaig trobar, no sé què és que, eren els fantasos, amb menjar en un cas que et deien, que et vas trobar un poc perquè no sé quina, perquè era mabrada, m'agrada de totes les coses molt diferents, i clar, quan vaig trobar el grau ell, vaig apassar l'atenció per això, de poder trobar ja coses fets a seguir. Tu també ho vas decidir per això? I ho vas decidir? Sí. I ho vas amenaçar? Sí. I què t'has decidit que vaig estar amenaçant? Doncs, o sigui, les altres càmeres que vaig agafar, també m'agradaven les signatures i tot, però no sé, és com... jo de la classe, a mi és el més bàsquet de la carrera. A part, també em vaig fer més amics, i em tinc d'almenys a començar sempre a bàs, però, o sigui, no sé, jo ja la sé, però m'agradava la comunitat i tot això, i ja tirava la resta de la festa, però no estava sent passada la segura, vaig poder trobar una altra, una altra cosa que també m'agradava, però encara sé que et va quedar com la que més... ara que més ganes, anava. Per tant, sí, quan deixo de carregar-ho, que jo estic a les 3, eh, quan a final de tot tens una conversa amb el meu mestre, et dius que encara no tinc clar tu què li diries? Jo... És que no tinc clar, no sé. Tinc clar que teniu un tipus extra més, si ho heu fet. Tu diries? Clar, carrer... La feina és per acabar de les 6. Jo sé que tinc més per acabar de les 3. Imagina't que arriba aviat s'ha de decidir. Tu què li diries? Quina és el tipus que pots fer que decidissis? O sigui, a classe, quina era la carrera a la que anava a les contivales per poder-hi assistir a classe? Vale. Sabíeu una... I això que has de fer, què és? És una proposta, és un consell. És una instrucció. És una idea. Tu no m'ha patit. És una proposta. És una proposta. És un consell. El consell és des de la meva experiència. La proposta és un procés d'això. Incluso no li he fet millor. És una prova. Si jo no hi he fet millor, t'endireu un altre consell. Però és el seu consell. Per tant, és la vostra experiència. Són el que és dins i el que és nostre. El que li diries? Per aquí del que... A veure, la classe, les amics, i em sentia molt més motivada. M'has acollit aquesta. És teu. Ho has de sentir de nostre consell. Mira qui és la més motivada. La primera conversa. Parlaríeu de la vostra experiència. T'anem passant. I tu què diries? Primer, és veritat. Perdereu. I si parles de la teva experiència, no et dic que sigui que no. Encara és en quina finalitat? De què servirà? Per tu li parlis amb una primera, una segona segona que tindréu. Per què li diries? En quina finalitat li diries? Per identar-los. Per saber què s'estan posant, per saber quins problemes es trobaran? Amb els horaris. Tira'l, quines són més? Em parlo de posar-li els horaris, i els estic vustós que heu dit... Aquests no escrit si en els varies això serien futbolats. Hay una presenatura, adverte de senyores que tenen un metg, per donar-nos a les altres carreres, No necessito arribes i atenció a anar-hi fet. A tu, en el grup, tu vas a la facultat i a la carrera del grup, i ja és que en segurem. Tu has d'acusar-ho, t'ho farem uns que tens, etcètera. I el que t'has de sentir per poder-ho fer, tu, al final, això? No. Em vaig convertir en una persona molt més organitzada. Tots? Tu també? Mariona? O ja ho he de organitzar? Jo pot ser la filla meva. Però ho has de fer més, aquí, encara. Sí. Ja ho has de fer? Jo no m'he considerat organitzada, però m'he sentit de partir més a més recursos. Tu ja eres organitzada? O t'han convertit d'aquí en una persona súper organitzada? Jo no era pan, però aquí... A la puta sí que no. Sí. A més, cap o sincerets? No. No. Sí. Has de pensar en el sí. Andar-ho per cavall, sí. Sí. Per tant, t'ho diries? Com t'ha matat organitzar sempre que tingués temps d'entrar? Ja t'ho diries. I tu també diries que... Sí, jo ja he organitzat tan bé bastant, però aquí heu d'anar organitzant més tan bé. No. Nosaltres hi hauríem d'anar. Vull dir que si m'has posat gran, hi tenia 50 organitzats amb ganes, i jo, bueno, aquí d'aquí d'aquí d'anar, i qui és aquest que va bé, o sigui que fa el centre del centre per la cosa que era el seminari, que va buscar barals grups, i, o sigui, va buscar un viatge. Per tant, no veig que vull trobar que al món d'Elxis que us vingui d'on hi ha estat els seminaris, i us digui, no sé què fer. Us imagineu això? Que vingui i algú es diu, mira, i ara... Mira, dins tots aquests seminaris, de cop i volta, i no estem organitzant-ho. Què faríem? La cosa és que també ens van dir, per exemple, que hi hagués una primestra, o sigui, demà hi hauríem uns seminaris d'aquí d'anar, i ens no vull venir. Però, a vegades, quan teníem d'anar, té tant seguretat això. M'haig passat molt passat que hi hagués alguna cosa, però no teníem res a l'ocell 2, sinó a l'ocell 4, en el que hi ha això. O sigui, que ens hauríem d'anar a dir-nos. I l'entrada ja està... Sí, gran. Si tu poses... Si a l'ocell 2 et poses, o si a l'ocell 2 et poses, si tu poses i et saps buscar, si a l'ocell 2, o a l'ocell 3, i tu vas marcar, normalment ja està. I ho tenen tot. Per tant, en teoria això veieu que us vindran. Amb l'ocell 2 no ho havíem vist. Bé, a la primètria se n'havia demanat. Què més us poden venir d'una primètria? Quins lleves han de comprar? Perquè no us ho diuen? No, no. Que arribés el sol a mi, a l'estor del lato. Que estem esperant, ho sentim, viurem, viurem, ho donem, ho veiem. Però no hi estàs, no cal. No, no, no, no, no. Però és veritat, és veritat. És veritat. És que, bé, perquè, per exemple, a la directa d'intervalls, en tindrem tres milions de lliures que avi no es comprenen, però, últim, és per una simbatura. És per la directa de l'intervall de l'esquena de les lliures. Molt bé, per això ho veiem, molt bé. I no ens posem... No ens posem... Bé, entenc que és la pregunta del que està de quinze punts per altres, quins lleves vèiem comprar. No ho ha de fer. Però, a la primera, ara, si aneu a l'estat, preguntes, responeu-ho, la pregunta que us vau fer. i les preguntes ho poden fer durant el primer trimestre. Vaja, si ho veiem, miraríem els altres. Durant el primer trimestre ho poden preguntar. Sí, ho poden preguntar, i sé... On... com si el trimestre? Exacte, ara ho diuen. No he d'anar, o sigui, com jo, què sé, o no he de comprar segons què, o aquí he de demanar segons què. Bueno, sí, anoteu, granament, no pregunto les coses que et crits el trimestre, que les posem al final, va? Sí, s'ha de trobar un altre. Bona nit. Vaja, la cuina. Va, s'ha de trobar coses al primer trimestre que poden aparèixer. No s'explica la rendèmica, perquè vostè pot fer el que vosaltres fan. Vosaltres fan treballar amb els estudiants. És molt típic, el típic és que hi durés 2.000%. No he d'ajudar aquelles dades d'un lloc, molt fiques. Un 10% de això, un 30%, un 40% amb això, mal, etc. L'elèctric és aquesta. Però no s'ha exprimit l'aquesta, t'anarà de si que no ho veiem complorar No, es poden venir des de... No es poden venir més gràfices sinatures, no. No arribo, no es poden venir a estudiar. No sé qui ha de prioritzar. Si ha de prioritzar primer aquestes o aquelles, doncs com que a ves, és un moment en què, si em poso alguna, farà la gastronomia en el carrer de TV3, per mi poso una sinatura, d'una carrera o d'un estudi que realment m'interessa. A dir, bueno, no sé si és una professora, no sé si és la sinatura, sinó si és que no sé fer-ho. Es pot venir en temes d'estudis, d'estudis de TV3 i de TV3. Després, en temes socials, pot venir, és un moment excert. Seu vosaltres, però també es poden dir... És que, la veritat, és que em sento més penjat com fuet. No sé ben bé, no tinc ningú, em costa, em costa conèixer gent, no sé com començar a conèixer gent. És un aspecte que es poden venir, també. Hi ha gent que es poden venir a les costes. Es poden venir, també, amb el material. Es poden fer llocs on vols llibrar, fer el seu cop, i llavors veus la formació, etcètera. I, finalment, altra seguretat que es poden... Els teus l'han d'interessar més seguretat, és que això, vosaltres, en algun moment, veus plantejar-vos per aquí, serà aquí, i... Com m'he complicat la vida? Què m'he dit? Què m'he dit? Això és una motivació crítica. Un moment de crisi. És que deixo tot i me'n vaig a fer. Una altra cosa molt diferent. Potser, no el primer trimestre, però en algun moment més endavant, per anar a les partícies, és fàcil, són dos disciplines diferents, els principis diferents, els professors molt diferents, mèdodes molt diferents, per tant, pot haver de fer una part de crisi. Perquè no es pot vendre a això. Això és un resultat general. Per acabar-lo, a nosaltres molt altra manera, us treurem una visió amb més vetges temàtiques, que es poden acabar venint. Què digueixeu? Una frase cadascuna, cadascú de vosaltres. Si vosaltres haguéssim tingut un to, perdoneu un mentor, l'hem passat durant l'any, en quin moment ha d'haver-hi necessitat més? I per què? Per tractar què? En quin moment i per tractar què? Jo he de dir allà, a l'any i dels exàmens, el primer trimestre. Perquè és quan hi ha l'albatat, estàs més nerviós, no saps com serà, no saps com agafar-los, com estudiem. I allà sí que, on veig trobar que n'està bé un altre dia, és plantejar les assinatures així, dir de d'aquesta manera, amb el llistant i això. És trèclic d'estudiar. Això és com estudiar, no? Perquè no sé si hi ha moltíssim, però... Ja, gràcies. Tenies d'algú a qui estudiar? No. Clar, és que aquí hi ha la diferència, que si tu vas a unes classes, hi ha un grup més o menys amb trens, que per tu vas amb diferents assinatures, t'acabes de generar una opció, i també t'ajudarà a estudiar. Va, ja veuràs el temps. Com que et preparis, t'ho dius molt, t'ho dius molt, vale. Per tant, és un tema que podem plantejar. És un tema que més o menys papa mitjans, mitjans fins al primer trimestre. Però perquè haig de passar això de dir que no s'havia fet bé perquè havia triat, en lloc perquè no m'agradava el trimestre que feia per les assinatures. Ja ho sé com. Ja ho dic. Exacte. Exacte. Vixeu-vos. Té, que l'estudi i preparació dels dames, la motivació de trimestre, que en el moment de crisi, moment. Jo vull ser una estelar perquè, com que veníem de la professió d'aquí, o de prendre mitjans i era un moment de continuar més jove pel estudi, no sabies el moment de la utilitzada de les estudies dels dames? No. El primer trimestre i ens vam dir que aquest any seria molt més difícil dels exàmens, s'havíem de provar un moment i ens vam posar encara d'endormir el dame. Sí. I ara sabíeu explicar-li alguna altra cosa de l'estudi com preparar-se per als els dames? Sí. Com el sud de? Sí. Diuen, mira, la niixa de les formes, i tu? També. Tu sabies dir a algú com recuperar l'interès? Per què? Acaba? Que sí. Teus, espera. Sí, però perquè no sé què funcionarins els dames. Està molt bé perquè li facis mirar d'altres, i en partir de com d'altres, i no hi hem de dir d'altres. Està molt bé, també. No, adaptes la resposta, adaptes la teva experiència. Aquí, si es necessita, té en quin moment i per a què? Jo, sobretot, he viscut el segon trimestre, perquè hi ha tant d'agrair a la niixa de l'1, a la niixa de l'1, tenia un problema de la traducció, i m'estava plafant. A la niixa de la traducció estic més jove i ja sé que m'agradava. I, a més a més, era quan tenia la sensació que al principi és com una més il·lusió. I el segon trimestre estàs acabat. Però el segon trimestre és com estic aquí, m'he comprit que ara ja s'ha acabat, la gent té una idea normal, jo no puc fer bé normal perquè tinc això. Tenim uns superquits de la vida, i m'haig d'explicar-ho a l'hora d'anar a l'1. A més, a mi se'n surava un poble. I per la vida personal, ja tinc amics. Sí, era de la vida personal. A mi m'haig d'explicar això. Sí, sí. És que, clar, em pensava que ja hi era, que pot. Va, va, va, va. Li vaig trobar un espectacle que els estudiants que anirem al moment hellfuckers dies. Acabo, com si digui. Què em diries? Senyor, jo heginat amb el escuradre, ha fet una setmana de carrers a altres càrrers normals, i he estat del que té una taricual que heu, o està ni qual de per uns. T'he sigut motivada a tu, i he estat una copia de feina. Vull dir que hi ha gent que fa càrreres combinades i és feliç que s'ho va dir que ens estressin i que si hi ha algú que no hi surt bé i vols deixar-se en la signatures, ho ha de fer una reparació, no serà la mà ningú, i estàvem en temps de posar-hi grada, no hi ha cap exercici, ha de començar la carrera a les prendre, i és una cosa que vull dir que no és una dimensió ni una il·lusió, més importància. Clar, potser ja dic, tu aniràs a ser el primer d'agraure? Sí. Per exemple, és una pregunta que et facis, eh? Sí, sí, sí, va bé, i estic seguríssima, que va bé. Perquè per a Espanya personal, ja no ho sé. La llosta que va ser la normalització d'aquestes recorpsions, va, i a devés de tenir més perspectiva, o sigui, per exemple, va dir que si el segon que aneu a fer era un teresta, es diuen un exemple d'aquestes recorpsions d'aquestes recorpsions. Bueno, perquè és molt excel·lent. En quin moment i per què? Jo he de finalitzar la setmana perquè va ser com quan vaig estar més espantada al centre. O sigui, hi havia totes en anglès, d'aquestes recorpsions en anglès, que llavors el primer dia em posen d'altre part de la llista. Quin departament és en anglès? Va ser un reso, i la meva cara era de ser com amb anglès, i és el primer dia al patal que ha passat, que no era mai la meu part de classe, i a vegades anava molt temps de vida, i aleshores, a vegades, hi hauré un matí. I després, no, es posen de satílitzar, però els primer dies anaven molt espantada. Tot això us he fet, per mi, d'una forma, us he fet el laboratori discurs. Són preguntes que es pot fer a algú, sobretot al estudiant, i després són preguntes que us peden que hi hagi una resposta i després que us permetgui entendre d'altra, d'altres trobareu qualsevol cosa altra, que són primers, franquisis, una primera setmana, una voluntat de classes anglès per diòls, que m'ho he avançat aquí, o una preparació de setmanes, que és un document, que és important per a més encara el setmane i que la persona prioritza l'informe diferent. Per tant, és d'una dècna única per a una professa res per a tothom. Això també és trobar-nos per permetre, també, que hi hagi una resposta i entendre d'altra. Ara, la setmana passada, hem de començar a fer una pràctica de frescota i de conversar amb l'altre. Tenim unes preguntes sobre això, sobre la primera part. El punt és la presentació, quins tipus de preguntes no podem fer, què és el camp, què és el que he de dir, com a oposició del moment d'això? Tenim el conductor. Ara ve, si no t'espereixi a posició nostra, no veuré com ho he d'aproventar. I veurem les posicions que hem d'estudar. Va, anem a fer una pràctica de preparació. A veure, si vols que ens comuniquem amb l'altre, no ens comuniquem més en llacuatge. Les obries en llacuatge. No, si estem parlant. I fins i tot que quan jo he volgut, que nosaltres partíssim més des de la roba de la mantó, que he fet, ja he segut. Va, no estarà fet l'expressament. Fins i tot que quan jo estic explicant el que estic fent, estic dretant. Si jo ara no ho sé parlar, que ja m'han d'anar d'allà, per què ho ha de fer? Clar, què? Has d'explicar-nos coses d'aquí, tu sempre. Va, anem-hi. A veure, nosaltres ens comuniquem des de tres dimensions. Dimensions de cos, d'al·lucció i de ment. Des d'aquí, quina és la roba? La veritat. La veritat. La pensar que, pensar-t'ho, si és d'aquestes amistades així, que ha de tenir molta gent, potser ja que no s'estigui originant, però si és d'un final... Si és d'un final, ja ho veig. Però no ho pots estar fent al final. Però, clar, hem de traduir a un grup en el que estic intentant, per tenir un diàleg, i ara me'n veig una roba professora de l'expositiu i que si m'has de llegir a la positiva, no et toca. Doncs no ens comuniquem només amb el llenguatge. Es comuniquem amb el cos, que és l'al·lucció, la mirada, tot allò que acompanya. I després hi ha una part que és molt, molt, que és l'energia. L'energia és el senzill cor. Entro relaxat, entro més temps, en un lloc. Què vol dir això? Que jo espero i confio. Estic plena i convençuda que amb tots els vostres amb el turisme, t'ho escoltareu d'una manera. I que hi haurà fiquet. T'ho imagineu? T'ho encoste? T'ho encigui? T'hi estic. En any 20 un xiquet! Sí? És un tot總s diferent. Clar, es poden autoritzar. No podeu compiled el missatges de WhatsApp. No sé com hi és, intentaré donar-li llargues que és tensiós que es passen a l'altre. La trannosa que no em cau bé, exactament. Ara ho veurem, una altra nota. I llavors estarà de ser conscient i dir, verbà, tot això, és la respiració, l'atenció, i és l'atenció que jo genero, que ho he dit. No us ha passat mai a la mollota, i t'aniràs a ser bastallada amb les tisores, amb l'ambient, i he de dir-ho aquí, amb la raó i allà. Jo tinc molts llocs, i llavors, i allò que jo estic d'incluït, guau, que no m'agradaria dir-ho. Allò que està vosaltres fa, eh? Què dius? Tinc molts llocs, i llavors això és algo que no es explica, però existeix. Llavors no va treballar amb el cos i el llacotxa de la nostra casa. Anem a fer una prova, et puc utilitzar alguna cosa, perquè així ens posem per parella. Vosaltres per a elles. Doncs vosaltres en una exclusió, un serà a, l'altre serà bé, un serà que sigui a. Cadascú de vosaltres que pensi, amb una persona que no suporta, veus que tothom ha connectat amb algú que no suporta, i que estàs mirant, fent còmplices, no ho sé ben bé, t'hi pots dir, et tensa, et tensa, i algú que pot ser molt bé, que pot ser molt bé amb aquesta persona. Tots pots anar a internet, algú que és molt bé, que veu d'aquí, i ja t'he de dir, guai, guai, guai, però ho farem els altres, us posareu un demat d'altres, seguts per qual, doncs cal que seguts, i llavors, qui sigui a, començarà a pensar en molt bé d'aquestes dues, pot ser et tensa, com pot ser que et tensa, i llavors hi haurà un lliure, canvi, i llavors pensàvem l'altre, la que no hagi pensat, el que us està observant ha d'intentar, no ho heu fet a divinadors, ha d'intentar pensar, nosaltres estarà així, en els estancats, quina era la primera, si era la que em tensava, si l'estamant era la que em tensava, no, en els estancats, ara sí que t'entén, i qui em descritava, i tu penses, i tu penses, penses en una persona que et tensa, o que no tensa, i ja ho veuràs, així, nosaltres ens hem d'observar, a la persona que ho veus, i jo ho penso, si us plenc, perquè quan el diuen, que ara no, ja ho veuràs d'altres. Estel, quizà, ell, veu-ne, veu-ne observant, a càrrecs vins, de moment que veu els vins, decidiu amb qui us podeu començar, si amb la persona que us plau, apel·lament, us tensa especialment, o l'endemà, com la que no, i si ho veus, tu mateixos decidis, si us dius aquí, canya, i penses en l'endemà, veu-me'l, no digueu res, no digueu res, si apel·le, ara no, perquè és natural que ens hem d'observar, ara nosaltres us desitem amb el mateix, d'acord, no diguis aquí, sí, m'haionat aquesta situació, anem-nos-hi, anem-nos-hi, anem-hi, mira, mira, i ja es preveu la màquina. Sí. Ah, la boca... i la boca de la boca. Vols la màquina? I tu, bé. T'asscien que no, és una resta. Per què? Perquè no és una resta. És una resta. És una resta. Si ho penses, Ja ho sé, ja ho sé. Però, què se li treia, Mariana? Jo pensava que la generària de la persona que hi ha veïnes és una de les persones que hem de fer malament. i sí, ja t'han exigit tot el d'aquí a mi. Jo no he vist que és per ser bona que hi hagués una persona i si m'ho ha fet una persona, diré que m'ha matat la Júlia, perquè ara com està, no somriu a l'ofa. No ha deixat la persona. Quan ha ficat mi, ha ficat de calenar, sí. Fins i tot, no n'ha de fer així mai, home. El que jo veia és que se l'haig d'anar a fer. Ja m'ho l'estic arreglant i t'ho haig d'anar a fer. Sí. És un canviable. M'ha dit que anava a fer una cosa... i ja han volgut fer una feina serà... Crec que hi ha persones que es creen, que es creen si hi trobarem. I és que és una cofectió, i potser hi ha persones que es creen, per exemple, que es creen a la situació. I, sí, hi ha una altra cosa. Llavors, molts cops i altres, hi ha un mot de situació, No, no, no, no ho ha patat per practicar, perquè d'avui és un procés de l'automàl·lit, no? I en ella, al llibre, què has vist? És que imaginàveu la teva última cara, amb els uberts i dir-li, que la cara de mort hi ha costat. I perquè tenies la visió que et vas posar en una mica d'aigüedes. Perfecte. Va, he d'anar-te'n d'acord, que veieu que si entrarem a la capacitat d'un servei, no sé com arribar a anar. Sabeu com està, i veiem que... Uf, estàs bé, estàs bé, estàs bé. La no vol dir que heu detectat el servei. Si no és clar, no te'n digueu que hi ha un aspecte nou al bal, amb la nostra relació i la nostra connexió que està present aquí. I aquí, fins a un servei, ja ho veieu. I teniu els destancats, clarament diu, amb els destancats. No sé, morts pels uïns i segons qui penses, amb les paperlles, la visió de les llavis, l'espiració... O sigui, hi ha moltes pistes de què s'està tancant, que poc o m'entén. Bé, molt millor. Dependent d'això que hi ha una pràctica, perquè veïsim una part de comunicació del bal, ara anem a fer una pràctica de... Lli d'impressonància. Anem a fer una paràpia. Una de les coses que preveureu molt amb... M'han turitzat, m'han tancat i la certiditat. Vull carregar-te amb la teva data i, com li dic les coses, de quina forma li vaig... La certiditat que t'he dit era les preguntes. A veure si hi ha una tendència de preguntes. Doncs per la paràpia continuem. Sí, sí. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fins aquí una altra. Fora, nosaltres sí. Recordeu les situacions? Anem a savoir si agrèixerà la necessitat d'un tutor en aquest moment un mandó. Però explicaràvem la situació. I per Claritat, l'inter auditiu serà bé? Va bé? A o el que vas atacarên? Ara A explicarà una situació en què aquí hi ha una preocupació en la circunstancia tensa el seu primer an i l'explica? A. B. I B? Jo no som vistes, no dic res, anem a veure què feu. No dic res, no diré per cerrar, és bé en teoria escoltar, en teoria. Ja la pràctica s'entereu, no és que no marxeu, o sigui, teniu en compte que us explica alguna cosa i la s'entereu. Quan digui, però, fem el que ve. Bé, explica'm la situació de la preocupació. Un metròleg. Sí? Comencem. Això sí, posaríeu en compte algú que esteu escoltant. Seria així. Teniu un estudiant que els veu buscar i diria, vull parlar amb tu. Estaríeu, o no ho sé, ho sabíeu. Imagineu que esteu amb una a una, que esteu amb una a l'altre, que esteu amb un jo aquí fora. Com us col·locaríeu? Realment. Ara ja. Ja? Sí. Em faig una plena sentència de preguntar. A veure, quan l'eix ella és s'ho ha escoltat, m'ha dit, no ho ha de fer com t'he sentit que s'ho ha escoltat. M'ha dit, m'ha dit, m'ha dit, no ho ha de fer. No ho ha de fer. Quan s'ha sentit ella escoltada. Quan jo l'he escoltada. Quan ella no... Tu l'has escoltada d'ella. Deu-ne, quan més enlloc s'ha escoltada, deu-ne. Clar, què té que fer que s'ha escoltada? Intentaria que ella ho sigui. I com intentaria? Potser, sí. Ja deia que ja deia, ah, clar, perquè no sé què és, o... Ah, però a mi em va passar... A mi em va passar-los amb la sentència. Ah, sí. No sé què. Deu-ne. Quant de sentit on s'ha sentit escoltada? No ho deia. Potser a mi no ho deia jo, però sí que no està així. Els primers dies de l'escola, jo estigueu a l'edat d'aquest avall, els dos primers dies, s'hagués dit que era el futurable, que era el que em deia que ho deia, que s'hagués de escoltar la gent. I és el que m'ha escoltada. O que se no parla, no hi ha interromptes, no hi ha interromptes, no hi ha interromptes, perquè s'ha sentit escoltada. Deu-ne que explica a ella qui és el futurable, qui ha de votar per ella. Jo crec que la segona sensació interna de no conèixer... És bo. ...a ningú, sí o sí, de no conèixer ningú. Seria aquesta? Sí, és bo. Si ho heu explicat. Sí. Ara anem amb el que escolta, és que ho ha de sentir escoltada, penxarada. Jo crec que... Sí. Deu-ne. Qui ho veuràs? Sí. Bueno, que ara diu que feré. És d'això. Interessant. Com? T'ho feia? T'ho feia per interessar-se? Sí. Preguntes? Sí. Preguntes? Preguntes? Sí. Preguntes? Sí. Preguntes? Preguntes? Sí. Preguntes? Sí. Preguntes? Sí. I ja està buscant en ells, està vas tornant a creamy o salia, que ve en ells, i en el teu cas... A la construcció? Ja ho sé. Diu-te, adeu, ets. No, no, no, li dic no. Dius, no. I... I en qualsevol? No. I, bueno, jo no em sento gaire, per qualsevol? A tuits? Sí, de moment ja esticwards. Per mi no he fet soltar-la. I veia una menja de reia que estava interessant de tuits. A més, he estat molt estona que hi ha d'aixís, que està estona i que està mirant. I a més dirà que jo està molt aquí. D'algú a Déu. Què ha fet? A partir d'això que em va repetir, jo m'he sentit compresa. Què feia, ja perquè no senties compresa? Perquè a l'agradarit del mení, jo notava que ja no era sobre mateix. I aleshores, com... que m'he recolzada i com m'he atendut. Perquè ella va calitzar, que m'hi hagués propadès que tu, o que a mi em va passar això i vaig fer l'altra. Però jo ho he sentit, perquè a mi més o menys ja ho sabia. I en el teu cas? Sí. I què té? Tranquilitzar-me. També per... I com fer? Tranquilitzar-me. Doncs ja me'n vaig a passar pel mateix, comparteu-nos el mateix d'experiències, els mateixos engolos, això. Bé, ara que has fet la pregunta al revés, és quan jo estava escoltant, què passava a mi? Quan jo estava escoltant, ho explicava a la companya, a la companya. Què passava? Automàticament he dit que passava a les centres meves, la setmana que hi vaig passar. O no? Seria la mena de qui més escoltava, estava llet, o estava pendent de dir-ne, no, vinc a preguntar això. I tu, què m'estava passant? Em explicava i sentia que allà hi anava un llat d'union aquí, i dient-ho des de la ciutat. Em subeix això. Sí, què va passar a mi? Quan jo escoltava. Tothom escoltava. Doncs sí, jo crec que hi ha una part de ja, perquè era tant de... O sigui, de tant i tant, que t'entenia perfectament per reaccionar, i el primer dia també va passar del plan. Quan els descansos no trobava ningú per parlar, o a classe no sabia on sembla. O sigui, era que t'entenia molt i creia tota la carrera. I d'explicar, sí. O que hi haurà d'haver una... no sé què va ser, una dona... per poder-ho preparar o... Vale? Què et passava a tu? Jo, al principi, per exemple, quan ha tingut la mirada, em costava agrair a com... Sí, tot serà... No sé, si no... Si no t'he tingut, doncs està sent per ser-hi, quan has entrat en el que t'està dient a tu. O sigui, que m'ha d'utilitzar, és com per desistir-ne el certet aquí, però... I a més, també, o sigui, el que ell m'explicava, a mi va passar, però no vaig dir-ho, de veritat que és diferent. I em va ajudar-me a donar menys, però jo crec que ell ho va fer un diferent fet. Perquè tu hi has d'anar, dir-ho, no recordo la frase, però jo havia fet això, podia ser un altre, i anava als nous recursos. No has compartit l'experiència, t'hi donaves d'anes, has tocat això, o t'hi has d'haver tocat això, o una cosa així, estic allà. Va, està passat tot. A mi no va ser d'això, per tant, hi dono recursos. Unes leu és d'altre lliure de recursos. Jo, quan vaig estar jugant, és a dir, m'interessava molt, perquè, a part també veia que, bàsicament, també perquè l'ha estat lliure amb el que jo m'interessia, de com és ser. Però que hem viscut, doncs l'experiència d'aquí més, sentia-ho una millor, de com devolut, de l'obert, que tots més més amb nosaltres, que facin tots per mantenir això. I tant. La sentència de vosaltres, però hem anat 20 anys. Ah, amb aquesta situació, de tots, per tant, de les situacions, això tenia bastant d'ahir. Quan es votava, sí, sí. A mi no es veia com, en cap situacions, senten a l'experiència, però canviades. Bé, doncs, i després, també hi ha d'haver un tant, que m'havia sentat, que m'havia incometat, crevint, i que no tenia tot clar. I avui se me'n sepso aviat, llavors. Jo he sentit molt humida la Mariona, i molt compresa, i no cal dir res, no va afegir res perquè és totalment convencent, i sé quina és la teva experiència. Bé, a veure, demanis tot això. En realitat, aquí, cal que a vosaltres hagi sigut empàtic. Tu t'acostes una mica, però no el sé per cent. Tu hi has agostat. Heu simbilitzat, i diuen que reísteu que estaríem fa mal, molt bé això, i ho ha fet aquí, que és el mateix. Com a mentors, heu sigut com realment toca, que sempre dic jo, que sigui eu d'aquesta consciència, mal d'aquesta empatia, simpatia, i el meu fill té un teu fill, i el meu partit, llavors, va ser el mateix, i el que et dic és que em sento compresa. Si al final la resultat és que la persona se sent compresa, que veus que et mati, a simpatitzar. No el dius és simpàtic, ara no te la veureu, és un artèdia, perquè està vivint el mateix. I és el que m'interessaria. Però si en el futur, en el moment, parleu o el buit per l'empatia, ara s'ho explico. El que jo diria, fins i tot per escoltar, per escoltar, és que em poso davant de l'altre, i no dic res, que sigui el que agosta. Si no dic res, no pregunto, no feia generacions, no feia formulations, no sé per formacions és, tu m'expliques a l'última informació, en el sentit és que m'has d'integir això, o que se'n deixi amb el cap. El qual, això és impossible, els professionals que vam fer un quartit tenen una funció tècnica, a escoltar així. Normalment, a l'escoltar el seu grau, finalment amb el cap, el diner, o fer-ne el formulem, o fer-ne una paràntesis, o fer-ne una pregunta per clarificar. Normalment fem això, perquè si l'has de saber, se'ns hauria d'interessar. Què passa? Que el joc de conti, en la veritat que ens fa al tras, ve algú, us diu algú, i això passa a mi. És que sí, això m'ha passat, però a partir d'aquí interpreteu, què és el que has fet tu? Això m'ha passat a mi, m'ha passat d'una forma diferent. Per tant, entenc que estigui d'això, o interpreteu la sensibilitat. A mi no ho sé mateix, i per això estem molt a prop de l'altra. Això és la resonància. Vé l'altra, i em passen coses a mi. Jo sóc preguntat, què ha passat? Vos n'ha passat a nosaltres quan no ho has votat? Què passa a mi a l'altra? I què és la diferència entre l'altra i la sentència? Mireu. Mireu-vos a l'altra. A veure, l'empatia és... Ja veig la prova d'això. L'empatia és... Estic d'acord amb l'altra, perdoneu, l'empatia és... No estic d'acord amb l'altra, però puc arribar a l'altra. És a dir, no m'ha passat mai mateix, no tinc la mateixa experiència, però puc arribar a l'altra. És que no ho heu explicat, no he viscut mai la vida, però l'entenc, i l'entenc com s'hi sent. Doncs l'empatia és un dels meus consells. És a dir, i per això és això. Així em patien molt menys amb propicies consells, que és molt bonic de ser com una persona o una altra. La sentència és... Estic d'acord. Estic d'acord amb l'altra. Perquè a més, a mi no ha passat això. A més a més, jo puc posar el seu lloc, que a mi no ha passat mai mateix. Tinc la divència, i nosaltres ens deu aquí, des de la simpatia. Va bé, abans s'ho jubiqueu aquí. Des de la simpatia, que no és simpatia, té un repetit. Donarem consells, farem propostes, intentarem explicar d'ara la nostra divència. D'acord? Llavors, hi ha un perill d'això. Si... Simpatitzem i nematitzem, qui és el perill? Hi ha una resposta, i podem posar alguna altra, que hi ha de dir que és molt tripulant. En la nostra cas, a més, com diu el que podeu fer, què passarà si simpatitzem tant amb l'altre? Però per què? En la nostra cas, no, per ser sovint. Si no, què vas dir? Jo els digo que és la teoria, amb cada posició, una posició davant tot, una posició estudiant. En la nostra cas, diuen que és un contrari. Si m'adoneu ser col·legues, millor que millor, perquè m'adoneu d'aquesta relació de col·legisme. Aquest és el que el programa també ho diu així, el que podeu arribar. Si hi ha un paio des d'aquesta simpatia, és clar, si el que m'entén molt, el serà mig, perquè es comporta bé amb aquesta persona. Vos ho dic des d'aquest sentit, que, amb la mesura que vosaltres compartim molta experiència amb algú que comparti la mateixa experiència que vosaltres, acabareu sent més col·legues, que la posició davant tot, el que jo només ho dic, és això, no passa res. És que ho sentireu, perquè, clar, congeniem molt, amb els amics no congeniem, però congeniem perquè tenim mateixes interès, la millora de vida i experiències semblants. Vull fer dos pràctiques més. Vaig ràpida perquè vull fer dos coses més. Vull fer una pràctica de santititat i una pràctica de preguntes. Vaig ràpida de penitzar les preguntes. Els podem posar amb algú un tipus semi-serral, serral, una pràctica de cultura. Com vulguis. No ens hem de participar, perquè es tracta de ser realitat. Aquest semi-serral, és una línia... continuar. És una línia... És una bona resposta que sempre heu dit que és per dir-me que no és tan bé. No, per què? Perquè, ah, després diem, que no és tan bé, clar, que no és tan bé. Per què? Que no és tan bé, directament. D'acord. Ha de ser diàleg. I ja se'ls fotra. No, ja. És la teva factoritzada. És la segona imbèstia que es presenta al terreny de Guada. Això. Mira, sincerament, no sé, perquè la veritat de la funció de tu és bàfides. No sé ni per tu marxar-hi, ni... No sé per què... Demà, mira, prefereixo que no ni enviar-te més WhatsApp ni un altre de gràfic. Ara que m'ho escolta, la previsió és assertivament que us tindria. Jo crec que jo podria ser bo, que per què que s'enforti? Potser fins ara no ho sé per tu. Perdona, però jo t'he mirat WhatsApp i tu no s'has contestat. Mira, jo també, necessito contestar a WhatsApp i tu t'hi has volgut contestar més. Tinc que contestar-te'ls quan vull presentar que també tinc la meva vida i també en algun moment t'has de fer coses per mi i si em veig a tu contestar... Per què et vas presentar com a doctora? Com a doctora? Si no tens pecs, vaig ser molt bonic. T'havia d'acompanyar però també fa una paraula del teu avantatge, que si algú es vei disponible t'està veient tu sol, per tant... Per què? Perquè sàpigues, eh? Sàpigues que... que ho diré. Jo seré bé aquí, per si vols que me'n vegi avançat, si t'has contestat a mi, me'n vegi bé. Si tu ets cansada més bé, no et teniu en tot, pots continuar sense mi, però sempre que ho vulguis, després que me'n vegi avançat, que no em passaré quan puc contestar-te i no em passaré quan t'estimo a mi. Tens? Podria ser més bonic. A veure, primer, quan... No, espero que no es passi mai, que l'he d'imaginar. Està avançant la situació i dir la situació més bona, més bona, que troba algú que la seva necessitat és molt diferent del que vosaltres visteu en aquest moment. Com a resposta, ja? Primer, com ets amb tu? Amb una taxista. I la persona s'ha de respondre, passada-ho. És que... Vaig a dir la primera vegada que això de les màtiques no t'arriba ningú. Si no s'ha regalat això. És que dic... Vaig. És que no m'ho contestes mai els whatsapps. Jo he sentit que... que el meu fill era el nostre fill. He de desagrair i que s'està dir-ho malament. I de creer que en el futur ens ho hauríem de demanar a la pobra que és a la pobra que tingui el conducte. Però també, era una planta de gestió i que... no hi tenia necessités. Hi ha un fill que es diu un feia, no hi tenia necessitat de deixar-me perd. Però no pot ser una cosa... T'has de ser atacada, no? És clar que té el seu contracte com s'ho va dir que ja vindrà. Bé, potser no... no t'ha quedat, sinó... jo ho sé, potser una vegada, perquè no t'has d'agradar. Pot ser no estic... potser m'ho estic explicant prou, com faig de les coses, potser no sóc prou un i de mi, no m'ho anirà en tàstic, si és de les mans que li expliquin més, com faig les coses... Per què hi ha els plats? Déu-me veure, gràcies. Per tant, i preguntaries és... No t'he casat bé, de què ho necessiten, o que necessites que respon a tu? Jo, sí, que necessitaré. Jo li diria que en situaries hi ha els programes de mi, s'amplia el que vull servir de tu, però tu també ho pots entendre, que jo sóc la persona humana, si no estic al teu servei. Per tant, busquem un coneixement que els doni uns programes podes i penjar els vestits o altres, tu sabràs per què ets, i jo ho faré, i la pregunta seria què necessites, i què necessites? Què necessites? Doncs, com que no ho pots pensar, ara de pensar el que... Jo no podré contestar sempre el que ets un servei de la llengua que us estic fent coses, però si veig que tinc o ets el teu, com que sí que ets una ciutat de calça, si superem d'aquí, intentaré contestar-nos o per ràpid. Que boníssim per ràpid. Soc estudiant, que boníssim per ràpid, perquè va, els veig per les llegir. Doncs, eh, renveu, renveu. Si quan veig que les llegir, no t'ho tinguis. Va, i ho veig. Doncs, per això li heu pensat, claro. Vull dir que m'endaré una part d'àmbit a un dia, perquè no s'acaba una altra. Va, exacte. Vols preguntar-m'ho a la llengua? Quina és la llengua? Ja. I si necessito perquè hi ha llengua, per què hi ha gana? Doncs, per què vols la nostra? Per què li vols la nostra? Per què li vols la nostra? O si vols la nostra llengua, per què no vols la nostra? Per tant, aquí vols la nostra. Si vols la sanitaria, per què hi vols la nostra? No, no t'he dit això. T'he dit això. A veure, anem a veure. Unes coses que pintaran funcionen. Elles anem a la llengua, perquè han faltat la rota abans. I ella una altra. Perquè passen molt, molt gent. Com el trobes, el que hi ha molt boixis, pensa a mi. Espero que no t'hi trobeu. Una, què fa? Que fer primer és... El primer de tot és ser defensat abans de tot. Quan hi ha una mansada, que fer ella serà defensat, atacat, serà tirat, habitat, que fer... Has fet una mansada correcta, serà arriba... És una de les coses correctes, però jo considero que és molt possible. He sentit que, en cap moment podria ser el que m'ha estat atacant, i jo no podria quedar ben així d'acord. Clar, primer he de dir... La primera cosa és que sigui molt passiva. Pots menjar, si no vols... Després, no, eh? Després es manté la meva llectitud. Perquè jo crec que a mi també hi ha una supranya. Ja... Però el primer és que sigui un cop molt... No defensiu, o sigui, no contextualitzar la vegació, jo aquí és l'altra, ells són els dits. M'ho he dit com molt, però és una altra, l'altra... Jo crec que m'he criticat, però ara segurament un segon tipus, que ho pot ser molt molt bé. Però jo soc massa simpàtica. Bé, no és pobra, perquè... Clar, perquè ara ja estem practicant l'alimentació de la simpatia, però ja és molt clar, i que no és el que veig, que ha estat el guatí. Jo no soc una persona simpàtica. Tenia l'explicitat, no? No és l'explicitat, a veure, què? La primera resposta, ara m'ho he explicat, però t'expliquis molt bé. Va, anem a veure... La segona que s'ha criticat és... Jo tinc uns drets, tots els drets, tots els drets, els meus drets. Jo, a les pols, i m'he impactat, que seria... I m'he dit amb moltes drets a les pols, sóc estudiant igual que tu, que tinc unes classes, a les pols, amb 24 hores, a les 24 hores, amb 24 hores, amb 24 hores. I si jo no et donaré resposta, perquè t'ho puguis preguntar, perquè et faré, perquè t'ho puguis conèixer a altra gent. Té un grup de WhatsApp, per exemple. Bueno, això és el seu dret. Va, i el meu dret respecte a això. El meu dret per estudiar en què és, que em doni resposta, doncs tu ho dius amb la vostra dret. Si jo no et donaré resposta amb 24 hores, doncs no et donaré resposta amb 24 hores. És aquí. Després, quin altre dret, per la llibertat que s'asserviva, és aquí. Què dius? No pots dir, és lloc on era... No, perquè era... No. No, era un problema. No hi ha ningú que t'ho pugui contestar, igual que amb 24 hores, perquè... No saps com, però a les 24 hores s'asserva. Per tant, són suficients. Sí, però abans de dir que són suficients, imagina't que tens algun nom. Estic posant una situació més complicada, d'aquestes amb poc recursos que s'asservin. Però, si no tens recursos, sí, i si no tens recursos, hi has d'anar. Té un altre tema, en algun moment. Sobretot amb una situació... Quan? Ara. Va, verat. Vull veure com l'response. Em... Però també, eh? Jo no tinc temps. Mira. Travall amb els caps de setmana. M'he apuntat, això de raó. No tinc temps. I ara em dius que he de venir a fer la reunió d'aquesta de tot dia. Mira. Jo, si... Jo passo. És un mirador d'aquí. Contesta com ets tu, eh? Contesta com ets tu, eh? Com tu estaries tu? Mira, la sota m'ha trobada aquí. Va, ja estàs. La sota la setmana. Mira. Travall amb la setmana. Sota una roba de bàsquet. Té una quita de bàsquet. I per començar a dir-ho, això no et va veure si per publicar, perquè t'hi implicarà que no te'ls donarà. Ja ho passo, així. A mi em va dir que no. I ara ets un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí, perquè és un mirador d'aquí. No és un mirador d'aquí. No és un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. No és un mirador d'aquí. I em va portar una altra cara a patre. És un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. És un mirador d'aquí. Per anar a dir més igual. Per anar a dir més igual. Per anar a dir més igual. Jo la bona pregunta és, era venir i no era venir. Ah, sí? No vols venir? Jo estaria aquí, però sí. No vols venir a venir, sinó per seguir-hi. Per venir-hi. Jo no sé si... Per mirar, aquestes demanins no t'he de venir, però si tinc un problema, una pregunta aquí, de veritat... No pots continuar preguntant a mi, però jo en cap moment t'aniré perseguint perquè t'ho vinguis a formar una reunió amb mi. Sempre m'he de ser un tanxat amb un tot de molt guit. Sí. Seria que és un... Que tu es farà de llei per a tu i me l'escontràsis. Però no va amb mateix. No ho veus? En aquest cas, tu has anat a... Unes no vol dir que sí. Com una mica, una mica, una mica, per tant. No capaç en juqueu. Mira la gòvida, clarament. Estàs fent tot això. Capaç de tornar a dir que té, sí. L'altre no. S'ha fet un problema. Si en aquest cas no t'hi hagués dit matí, no t'hi hagués. Va dir que el seu fill és igual, el que els fa a vosaltres. Li pots dir, li pots dir, s'ha estat té en aquest cas. Jo també faig un vídeo de coses... Jo només diria que... en el teu lloc que m'ha passat, que tenia moltes activitats sols, a l'altre també, que sàpigues que tens la possibilitat de recordar més, si tens l'altre, no te'n puc dir, si dius d'aquí. Ja està. Jo sí, sempre. Jo sí que és simbàtic, i el potser és simbàtic. El potser és simbàtic? L'altre és simbàtic, quan l'altre ha estat atacat, li veràs. Li veràs. Ni li acordi. Entenc que m'has de dir això, que sàpigues que jo estic per aquest moment aquí, i que necessites les segles augles, i que no es distingui. Una de les no es defensés al dia d'aquí a l'altre. Si no podras seguir-la, també. No? No és una pràctica més. Una de les preguntes. Si la proactiva de la societat té més idees. Per atacar. Ara anem a la pregunta de les preguntes. Va, ja t'ho m'ha preguntat, no m'ha dit que no m'ha practicat les preguntes. Sí, que no és una cosa de taire, no s'encavegui i em parla. Preocupar-me alguna cosa. Bé, ja anirem aquí, espereu-vos. Qui ha dit que ha vingut un crisi s'ha sabut trimestre amb tu? No hi he dit. Qui ha dit que s'ha sabut trimestre amb tu? No he dit que s'ha sabut trimestre amb tu. Va, avui que m'ho has fet clar. Ara veurem que no s'ha sabut trimestre amb tu, que té una crisi enorme. Vol deixar-ho estudiar? Mira, ja no tinc clar. Què fies, feies interpretació i...? Traducció i dret. Traducció i dret? Sí. Traducció i dret. I dius, mig dret i traducció. Me'n vaig a fer exactes. No, això. Te'n vas a fer una cosa i dius, de fet, dintre bé per què? Travei social? Sí. Tenidò? Sí, sí, sí. On van a fer treball social? Nosaltres no tenim la resposta de la filla, perquè no som ella, i l'únic que hem de fer és discutir i el que sí que farem és utilitzar les preguntes per ajudar-me, per evitar-me. Llavors, hem de fer-li preguntes perquè no hi hem donat ni consells, ni propostes, ni he de parlar de les nostres experiències. Bé, véns i tots els tutors de dalt, i l'únic, però, també. Bé, senzill, mira, vine a veure perquè ho deixi, pleu. Me'n vaig a fer treball social. Bé, ja t'he estat dit això. Depèn de la primera pregunta. Ara s'ha d'anar amb vosaltres. La primera pregunta, què ha passat? Tu contestes a la primera pregunta. Què ha passat? Bé. La primera pregunta, què ha passat? Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé. Bé, És qui la primera. És una perquè estaria bé. I al teu lloc no t'has de posar dret. T'ha parat d'inàs. Si ho deixes ara. Pregunta-li si sense que hi hagi dret. Si és la més segura, ho tens clar? Estàs segura. Estàs segura? Estic més segura de treballar, però... Per tant, què és el seu objectiu, què vol que hi hagi? Que s'haureixis. Igual que els llocs s'haureixi, però estàs deixant que hi hagi lliurement. És una nova forma. La tercera, la baix, què necessitaries per tu? La tercera, la baix. Què necessitaries per tu? Les dones i les dones. Què necessitaries per tu? Doble, doble, doble. No, no. No, perquè no hi hagi dret. Està bé. Per mi no puc. Ja està bé. Per mi no puc. Per tant, està bé. Per tant, està bé. i, aleshores, una de les motius detectives. Qui no és? Per exemple, a la lluita de terrenyista, reafobar les estimatòries que pots fer i tirar-ho a una altra carrera. Sí, que es veu una altra gestió, una altra que no confia cap atracada social. I això que ha de la treball social. Sí. I per què? Perquè connectin que has de fer, connectin que et trobes d'això i ja veig tant cas als penents i he fet pràcticament la estimació amb això. I és un tema que sempre m'interessava que m'ha col·lectat molt i que crec que era una de les lluites. Per què no ho has acudit per el social que ha passat? Això no és un problema. No ho sé. Perquè fa el segon d'anar a dir que hi ha algú un vídeo determinat i no tot ha estat malament espanyol. I no és una altra. Sí. I més preguntes. Se'n trobes amb el que està fet. No val que ha de triplar, que vol dir anar a acabar el treball social. I jo ara els preguntaris sobre el dret i el que ha de fer una tradució. Què ha dit ella? Dret és, com has dit, molt difícil i tradució donativa. Per tant, de clar que la tradució no ha tirat aquí. El dret és difícil. Sí, i a cap. Potser ha quedat una carrera de cos i, de sobres, molt de carní. És robota. Això no és una pregunta, és una tradució. Estàs sabut que no vas de pena ser un senyor de 4 anys per treballar una bona feina? Com hi has fet la feina? Donar. M'he adonit. Espera que tinguis un altre vídeo de la societat. Sí. No, no podria ser un problema. Hi ha gent que ens fica present de feina i ingenieria perquè és aigua. No seré capaç de treure una mà. Però necessitaria d'encenyeria però no la fa per difícil i acaba fent una altra cosa que vegi que és més fàcil. Per tant, està molt bé. Correcte. Dret és difícil. No? T'agrada dret? Què t'agrada dret? T'ho viureu? Sí. De veritat? De veritat. De veritat. T'agrada dret? Sí. Em fa difícil la conclusió de la societat i em fa a veure que encara veig moltes situacions per a funcionar bé. Té la capacitat de ajudar les persones des del mil·lífics institucional i a estar més a l'entorn final com estaré a treball social però que han d'hibre a un servei que després hagi d'anar a millorar. Tens un dret? Sí. Sí. Sí. Però dret, si fas prou social hi ha un moment que trobaràs en poses que no podries canviar en cap moment de dret, aquest moment de dret. Si aquí ets exagerat no podràs ser en unes coses perquè en tot cas, si ets un dret, tu trobaràs que això no siguis unge, no siguis polític i no facis tot allà però estaràs decidit en els més coneixements per canviar. Imagino que una puta sandia hi ha aquí. Perquè al final és molt aigua. Té cara de treball social, té cara de dret. I com et veus treballant, quan tu treballes també en la societat t'imagines fent i quan tu treballes també en la societat és que per què estic fent això? De tota la història d'allà perquè és que no t'agrada. Per tant, t'agrada que això t'agrada dret el que veig. I en realitat, en totes les possibilitats tinc el dret que em treballo social. Ara sí que m'agradaria és què creus que necessites per estudiar dret. O sigui, veus que és difícil ara sí que vol dir que necessites per estudiar. I dius que no et parles de cor. No. Gràcies. No. Jo ja diria que és difícil que diria que quan entrem la pregunta és quantes planificades, quantes analitzades, quins cicles estudis has fet, com t'has d'organitzar, com els emocionant els enxames, com t'has d'escoltar per estudiar dret. És una més difícil de fer. Té cara de les preguntes, però sempre preguntem si és possible. No. No. No. No. No. No. No. No. No. No. No. No. No. En şeyipa? ¿Per titanium tí Mengeiko? Ajudo. No, no m'acostava. No em pot axesar. Que tu et juguis així? Allà ho faré.raction. Que ho facis. wit. Tampoc. Bé. Ah, sí que no mixing. o ara es veu pensat, i la veia que ho penses cremant, és què et servirà, què t'imagina, o sigui, concluïtament. La conversa és a pensar. Llavors sortiu del patiment dels dos topa a vosaltres, de si dir, tot el temps tindrà una versió que ara m'agradaria dir que m'ha quedat bastant i que no. És que ho pensadarà, ja està, perquè no, no, va? Seria així. Sí? I el sencer té una manera de tractar. Aquest són les vostres preguntes. A veure, em sembla que les preguntes hi ha diàlegs. Si tu et sentiu a les costes, i veu-ho, i on les fa. D'acord? Elles tenen les llibres? Tot un plat, no? No, no, tot un plat. No t'ho feré, no t'ho feré. Perquè hi ha lliure de l'exacte. Sí, quan a mi em diuen. A vegades són un juntament puntual. Perfecte. Quan sabrem les notes de les acentatures? Els meus amicuc. Vull dir que no ho sabreu. S'ha assalat, s'ha assalat a màxima d'aquestes. Si n'estan obligats, s'ha assalat a penjar-les. Que no s'ho ha d'assalat. Ah, sí. Té una resposta, no? Què passa si hi he d'anar a una preparació? Que no s'ha assalat. És una lliure molt suficient. Bé. I, per exemple, no ets una... Pensa en la malícula que també la resposta... Mira com serà. El tema d'imprimir. Tu ets tenint la resposta? Sí. Què de la meva imprimir? És com... Hi ha una pagina molt paracent de que, quan veus allà, i se'n posava per a la teva pregunta, posar la màquina. N'estic preparat per a la gent que ja està en zuïna. I hi ha diverses pràctiques. Sí, però què fas amb mi? És una adaptació personal. Hi ha diverses maneres. Mai t'ho vaig fer. Primer, és que hi haig aquesta gent que t'hi va anar a dormir, i també hi ha aquesta gent que tinc lliçada. I, a un dia és l'arxiva d'Aleire Asolabre, és una de dota, en una dota que és una doctora i així da's tant. Però és a toro, l'arxiv? Si no, que s'hi preocupes. Com se'ls ensenya marxo? Un dia, clar, l'agrada que se n'acurava, suposo, que era cada moment de... Però si ho sé, que s'acorta, què diria? Com són els problemes? Això, el millor és que... No, perquè... No, no. No, no, no, no, no. No, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no, no. experience de la moment que parlarà per allò. Un seafood simplemente nom Всё. Ja es pot no? Home, sí. Vale. Quin mantle ground has kneaded per les classes? Que rushing me liftó? Free. F amb ganado? со욤 Con tierra.Con euro Doctors. win o win? Calculadora de la elección. Vale, eh... Seguro, ch savior de casa. Tinc la gent cloudy de breath. Sí. No em trobava d'una menysenya. No em trobava d'una menysenya. Un altre fill que has de trobar aquí... Va bé, va bé, va bé. Si t'haig d'anar a portar-lo a la Marta, treballes amb tu? Us ha tocat fer un treball amb tu? Sí, molt bé. Com ho feu, això? Jo sóc com, per què t'he dit això? No, m'he trobat tot el que fa. Quan estéssiu més a una cinc, però en una carrera, per exemple, i jo, segon atacament, treballes per això. En informàtic ho has de traducir. T'has fet els teus meus amics. Aleshores, per això és tot allà, i treballeu amb tu. Però us veu vosaltres. Ara vas amb el propostor, per dir-hi quins grups els propostors. O vegades el que hi ha de sobre tu. Si t'ho diries, parles amb el propostor, que és el que hi ha dins, per això. O si no t'haig d'anar al meu classe, i em veig un vaig de... Sí, s'entra a l'Oberta. T'has dit que t'anaràs a sobre de tu? No li falta per allò, és el que vaig dir. Jo sí que m'he amagut, i t'has fet això allà, però... Allí ho faig amb la teva persona, per dir-me'n amb vosaltres, i quasi tot, no és tot. Ah, sí, sí, el problema. El vaig, el propostor, el propostor. El propostor. Sí? Puc treballar? No dic no. Sí, si tu treballaves... Sí, si vols... Puc treballar. Què dius? És que vaig dir un primer dia que m'ha amagut, i ens van dir que l'alcubeu era una universitat per treballar. I tant, bé. Cosa que us plau molt. I jo... Com s'ha de dir? Jo els diria que, depenent de totes les entitats que tenim a pare, que els empladores que fos al treball, doncs que hi ha d'altres pucs, que sí que hi heu patut un baixant. També que ho hagués anat altra vegada més, i després milers quan t'estigui d'una altra vegada. T'estigui de port. T'estigui treballant per anar... per si estàs treballant a l'experiència. No. L'independentisme i el propi vesc d'experiència. T'obteniràs? Quedes cítors estudiats per...? Tiu. Sí, guai. Ah, una altra introducció a la universitat. Com a universitat. No, des que ho estudia res. Sí. Hi ha una que està a la marxa. Sí, però a la resta de l'experiència no ho és. Sí, però a la resta de l'experiència no ho és. Sí, però a la resta de l'experiència no ho és. Sí, però a la resta de l'experiència no ho és. T'ho diria? T'ho diria? Hola, emagem. Emagem? Sí, emagem. Bé. Com trobàvem qui era? Enfamilat. Què passa si no hi hagués estil sense vida? Avisa. Avisa el proper. Que passa si no et donen examen? Aquí, a l'Isa, no pot ser estimulant. A la comodada. A la comodada? A la comodada. A la comodada. A la comodada. A la comodada. A la comodada. A la comodada. I es preset les excel·les formes. Policia... ¿Això de goals? Quina feina. Quina feina. És que això s'ha fet i com s'ha de ser mestrats? S'ha de ser mestrats? Directament. Vale, totes les preguntes, aquí la seria un escondam. Sí? Perfecte. Però és que si no, com una llició... Per la vida, i com, com, com, com, com, com, com, com, com... Això, això, això, això... En... A mi m'agradaria fer-me passar qualsevol cosa. Veig molt bé el curs. A mi m'agraden. Està molt bé. Està molt bé. Molt bé. I t'hauràs d'assassar. T'hauràs d'assassar.