 Ja, men temaret for dagens forlæsning er stoffer i natlidet. Vi kender jo altså, om de her historie er fra medierne om, at det til syngderne skulle flyde med stoffer ude på danske diskutækker og natklubber. Og de her heldigvis relativt få tragiske tilfælde, hvor unge døre efter har taget stoffer i forbindelse med en fest, får også naturlig store omtale i medierne. Men at dem efter et nyt dansk forskningsprojekt, så er det faktisk ikke helt sådan, det ser ud ude på de danske natklubber. Og jeg vil derfor gerne allerede her indredningsvist, putter den her myte om, at det skulle flyde med stoffer i det danske natlid. De ting, jeg vil tale om her i dag, de baserer sig af dels på et stort dansk forskningsprojekt, så bliver offentlig gjort i november 2010. Og så baserer det sig på mit eget POD-projekt, som også beskæft jer så med, hvad det handler om, når unge de går i byen og tager stoffer. Så det, vi skal høre om i dag, det er altså dels udbredelsen af stoffer i natlidet. Og så skal vi høre nogle af de unges egen beskrivelser af, hvad det er, det handler om, når de går i byen og tager stoffer. Det er også vigtigt her, allerede her indredningsvist, at apontere, at den måde, vi skal høre om stoffer på i dag, det er noget andet, end det som vi måske normalt lige forbinder med ordet stoffer, som måske er misbrug eller narkoman på gaden, som han har fysisk brug for stoffet for at fungere. Det som vi skal høre om i dag, det er stoffer til fester og i forbindelse med byturer, man kan sige, det er sådan et weekendforbrug af stoffer. Og det er det som man i fagtermark kalder sådan et rekreativt stoffbrug. Det vil sige, det er altså et stoffbrug, som hører til lige i forbindelse med fritidsaktivitet, som det er at gå i byen og tage stoffer, eller gå i byen og tage fester er. Mit perspektiv på det her, det er sociologisk. Og det vil sige, at det jeg ser på, det er de sociale sammenhæng, som stoffer indgår i. Og det er det, hvad stofferne betyder for de unge. Det vil sige, at jeg beskæfter mig altså ikke med sådan mere helbredsmæssige eller sundhedsfarvelige aspekter, at det er at tage stoffer. Hvordan studerer man så natklubkultur? Man kan sige, det kortesvare er, at man tager sine professionelle briller på, og så går man ud på natklubberne. Det er sådan set også det, vi har gjort i det her studie. Vi har delt har vi lavet observationer ude på de her natklubber rundt omkring i landet. Vi har stået på natklubberne og betet de her gæster, der kommer ind, om at svare på et kort spørgsskema. Så har vi betet nogle af dem, der har svaret, at de har prøvet at tage stoffer, om at være med i et interview eller en fokusgruppe efterfølgende. Og endelig har vi fået nogle af de her unge til at besvare det længere spørgsskema på nettet. Det vil sige, vi har forskellige typer af data, som vi kan trække på, og kombinere med hinanden for at få nogle indsikter i det her fælt. Det som jeg fortæller om i dag, det passerer sig primært på den her kortesbørgeskema-undersøgelse og på de her interviews og fokusgrupper med unge med stofferfaring. Natklubberne, hvad vil natklubber sige? Jo, for det første så gælder det, at de her natklubber, vi har været på, det er forskellige steder i landet. Der er både natklubber fra Storbyer, der er natklubber fra forstadsområder, og der er natklubber fra forskellige provinsbyer. Derover kan man sige, at det, der kendetegner de her natklubber, det er for det første, at de har et dansekul. Det steder man gå hen for at danse, det vil sige, det er ikke bare, det er ikke vertshuse, eller andre den slags ting. For det andet, så henvender de her klubber til en bred målgruppe af danske unge. For det tredje, så kan man sige, det er kommersielle klubber, det vil sige de drævede med hemlig på profit, og det er steder som anankserer deres arrangementer, og som ikke er nogle undergrundsmiljøer, hvor man skal kende nogen, der kender nogen, for at man kan forvide, hvad der foregår her. Endelig har de her klubber også det tilfældes, at de all sammen spiller elektronisk musik, der er lidt forskel på dem indtil, at nogle spiller sådan mere ensidigt, altså sådan mere ensidigt stringent elektronisk profil, og andre spiller sådan en blanding, hvor de også spiller radio hits hitliste musik. Hvis vi ser på de her unge, der så kommer på nattklubberne, så gælder det for det første, at de er ganske unge, de har en gennem sin salg på 21 år, og faktisk er det sådan, at 9 ud af 10 er under 25 år. For det andet kan vi også se, at 2 ud af 3 er mænd, og det er faktisk det samme, som nogle internationelle undersøgelser har vist, så det er altså ikke så overraskende, at der er flere mænd end kvinder, der går i byen. Endelig kan vi også se hernede, at der er 50% af de unge i den her undersøgelse, som er i beskæftilse, og kun 42% eller 42%, som er under uddannelse. Og når vi nu har ved det her med deres alder, og vi har deres rimelige unge alder i mændet, så er det lidt positivt måske, at der ikke er flere, der er i uddannelse. Og man kan sige, at det fortæller os noget om, eller peger på, at det er så unge med penge mellem hænder, der måske særlig grad kommer på de her klubber, og altså mindre grad unge med en lang uddannelse bag sig. Når vi så ser på nærklubgesternes stoffaffaring, så kan vi hurtigt se, at de er noget mere stoffaffarene end danske unge som helhed. Hvis vi først ser på hash, så kan vi se, at 58% af de her nærklubgester har prøvet at ryge hash på et tidsfond i deres liv, i modsatning til 38% blandt de her 17-19-årige danske unge som helhed. Den her forskel er så faktisk endnu mere udtalt, hvis vi ser på hårdere stoffer, det vil sige kokain, amfetamin, ecstasy og så videre. Her kan vi se, at her er det faktisk 40% af nærklubgesterne, der har prøvet et af de hårdere stoffer mod 12% af de her typiske danske unge, de 17-19-årige danske unge. Der er to ting, som vi er nødt til at huske, når vi sammenligner de her tal. For det første, at nærklubgesterne er ældre, de var igennem snit 21-årige gamle, de her typiske danske unge er 17-19-årige, alt andet kan man sige, at sandsynligheden for at have prøvet et stoffer ældre, eller større jo ældre, man er. For det andet, så gælder det også, at der er flere mænd blandt nærklubgesterne, blandt det her udsnit af danske unge, og mænd har også en større sandsynlighed for at prøve et stoffer end kvinder. Så på den måde er det altså forventligt, at der skal være en forskel mellem de her to grupper, når vi sammenligner dem, men ikke så stor en forskel, som vi ser her. En forskel er interessant, netop vi lyser det at sage med, at de her nærklubber jo ikke er de her undergrundsmiljøer. Det vil sige, at det er faktisk de steder, hvor de typiske danske unge kommer. Der er ikke sådan noget mærkeligt eller hemmeligt over de her steder. Vi skal huske på med de her tal, at det de siger noget om, det er, hvor vidt man på et tidspunkt i sit liv har prøvet et stoff. Altså det er, at man har prøvet det en gang, så tæller man også med i de her statistikker. De siger ikke noget om, hvor ofte, altså hvor hyppigt man har prøvet at tage stoffer. Og derfor kan det virke som voldsomt tale. De her to ørste tale siger heller ikke noget om, hvor mange ude på klubberne, der har taget stofferne. Det er det nederste tale her, der gør. Altid procent af de her unge, som vi møder ude på nærklubberne, på de her specifikke aftenere fortæller, at de enten allerede har taget stoff, eller de planlægger at tage stoff i løbet af aftenen. Godt. Hvis vi ser lidt nærmere på nærklubgesternes stofferfaring, så kan vi se på den her i de her diagram. Som viser kokain, amphetamin, exerci og ketamin, som altså er de stoffer, som vi mest hyppigiser, eller som hyppigis bliver nævnt i de her ungeset fortællinger. Der er også alle mulige andre stoffer i spil, men de er mere marginale, og det er kun mere erfarende stoffbrugere ofte, der har prøvet dem. Så dem vil vi ikke fokusere på i dag. Når vi ser på det her diagram, så kan vi få det første at se, at mine amphetamin er de stoffer, som er de mest udbredte. Næsten 40 procent af mændene har prøvet kokain. Det samme gælder for amphetamin. Når vi ser på exerci falder det lidt, og når vi ser på ketamin falder det lidt igen. Det, som der også er tydeligt ud for det her diagram, det er, at der er ret stor forskel på mænd og kvinder. Mænden er den mørke røde søgle, og kvinderne er den lyse søgle. Så man kan sige, at mænden er i højre grad, og de mere risiko vil i en kvinderne i forhold til at eksperimentere med stoffer. Når vi nu ser på de her interviews med de unge, så bliver det ret hurtigt klar, at der er alle mulige forskellige måder at feste på, gå i byen på, tage stoffer på, og det hele taget eksperimentere med det her. De her forskel prøver vi at samle i forskellige kulturer for at prøve at tale om nogle af de her karakterister på en mere overordnet måde. Vi prøver at ske den, men det vi kalder en mainstream natclubkultur og en subkulturell natclubkultur. Og indvik om mere ind i, hvad de her to kulturer dækker over, så vil jeg lige kort dvele lidt ved selve det her begreb kultur, som er en måske lidt mærkelige størrelse. Hvad er det egentlig, vi snakker om, når vi snakker om kultur? Man kan sige, at overordnet selv kan vi i hvert fald skælde med de to forskellige måder at forstå kultur på. Vi har på en ene side det, vi kan kalde kulturer som et gruppetel, det vil sige, at kulturer er noget, man betegner en gruppe. Det er en gruppe, som man identificerer sig med, og det giver en et bestemt tilhøresforhold at være medlem, så at sige, af den her kultur. Det kan for eksempel være en fodboldkultur, det kan også være en nationalkultur, man kan sige, at man identificerer sig som dansker i forhold til eller i modsatning, til eksempel Italiener. På den anden side har vi så det, vi kan kalde kulturer som en forståelsesramme, eller en værktøjskasse, som er den, der giver os nogle redskaber, til at navigere efter, når vi orienterer os i vores hverdagsliv, så den skal gebære det os. Det er vores overnede måde, og navigerer udefra. Hvis vi ganske bruger nationalkultur, som et eksempel, så kan man sige, at nu bliver kulturer en mere overlæggende størrelse. Det er noget, vi kan trække på i forskellige sammenhænger. Det er heller ikke noget, vi alle sammen behovedet at trække på, i lige høj grad, eller vi behovedet ikke trække på de samme ting. For at anvende denne her nationale kultur. Det er altså den her siste forståelse, som vi bruger i forbindelse med det her studio. Det vil sige, at vi ser ikke mainstream og superkultur, som to forskellige grupper, hvor man er enten det ene, eller man er det andet, og definerer sig i modsætning til hinanden. Vi ser det i stedet for, som to forskellige måder at feste på, så man kan vælge melm, og skifte lidt i melm efter behov. Så nu i det følgende skal vi så prøve at se et par eksempler på, hvad er mainstream, og hvad er superkulturel natklubskultur. Og det er nogle helt korte citater, fra nogle af de her interviews med de unge, der er med her i undersøgelsen, som vi altså har mødt ud på natkluberne. I det første her, så siger Sti, jeg kan ikke lige at tage det, altså koke i en, og op i byen. Jeg synes, det er forklampt og mærkeligt. Så skal man stå ude på det toalett der. Jamen, det er mærkeligt, William siger. Ja, det er også det, der afholder mig. Jeg tog så meget kun, når vi var samlet privat. Og Sti siger igen, det er altså at tage stoffer i byen. Det er virkelig low life, altså. Virkelig sådan at gå ud og tage det som en nakoman. Det her citat kan bruges til at sige tre forskellige ting. Vi kan få det første at sige, at det her med, at stofbrudet ikke accepterer på klubben, det gør, at det skal tages i skjul. Det betyder, at det ikke er en social ting længere, det er ikke noget, man kan være fælles om, og gøre som en ting sammen. Og derfor bliver det uattraktivt for de her unge. Man kan også sige, at i stedet for at være social, så bliver det noget, der bliver henvist til toalettet. Det bliver forbundet med noget usult, det bliver forbundet med nakomani. Og det er ikke noget, som de her unge kan se sig selv i. Derfor bliver det noget mærkeligt noget for dem. En anden ting, vi skal sige, det er, at for de her unge, der er stofferne ikke en central del af aftenen. Det som det handler om, når de går i byen, er at være med i det, der sker på klubben, og være med i det her sexualiseret rum, som Natklubben er, hvor man skal danse og fløde, og snakke om nye mennesker. Det kræver en viss grad af kontroll, man kan sige. Det er ret kontrolleret kontrolltab, som de her stræber efter. En sidste ting, at sige og knytte til det her, det er, at det kunne ikke egentlig snakke om, det kunne også være amfetamin. Men det vil typisk være, at man skal gøre omhersken inde for den her mainstream natklubbkultur. Det ser lidt andet ud, hvis vi vender os mod den subkulturelle natklubbkultur. Vi har et eksempel, som er Emma. Hun fortæller, sådan fredag aften, så sidder man der og suger, det vil sige, at man sniffer nogle baner af kokain eller amfetamin, og så går man i byen, kommer hjem lørdag morgen, og alle er tjuve hej, vilde dyr, tænder for musikken, så bliver det lørdag eftermiddag, så bliver det lørdag aften, så fortsætter man til søndag morgen. Enten så det spidt hele natten for at holde sig vågen, eller også så det ekstra sige, som folk ligger og blæser. Det igen, det kommer an på, hvilket mør man er i, og sådan nogle ting. Så i forhold til det, som Emma fortæller os her, så kan vi se en helt klare forskel i forhold til citatet lige før. I det her citat, der har vi fået først at gøre med en fest, der strækker sig over meget længere tid, det er en hel weekend for fredag aften til søndag morgen. For det andet kan man sige, at der er en meget større grad af fortrolighed med stoffene, kendskab til, hvilke stoffer man tager, hvor når for deres specifikke effekter, så de virker på den måde, man nu engang har brug for. Man kan sige, det betyder også, at stofferne får en helt anden rolle, de spiller en meget mere central rolle i forhold til den her fest, eller bytur. Nu har vi snakket meget om stoffer. Der er en ting, som vi ikke har nævnt i nu, i særlig høj grad i hvert fald, men som er en helt central del af det her med, at gå i byen i Danmark i hvert fald. Det er alkohol. Og de fleste unge i den her undersøgelse er et helt centralt element og spiller en helt central rolle i forbindelse med deres bytur. Vi kan se et par korte citater. Først siger Tim, det er lidt forskelligt. Jeg har det sådan, at hvis vi tager i byen, så vil jeg heller drikke, men til tider så bliver det også lige lidt ad en joint. I et andet interview fortalte jeg mig. Sådan halvvejs altså på aftenen, så blev jeg endelig med mig selv om, at nu gad jeg faktisk ikke tage noget at lide valg, fordi nu har vi det skulle egentlig rimelig fedt og så lader jeg være med at tage noget. Men hvis han, altså hans ven, var kommet med det stoffet, så havde han nok også taget det, af ligevalg. Så det vi kan sige, det er, at for rigtig mange af de danske unge, der er der, går i byen uden at drikke alkohol, faktisk utænkligt. Det kan man ikke rigtig forestille sig. Stofferne er i sted for noget, der skal supplere sammen med alkoholen. De her to ting skal passes ind til hinanden. Vi kan også se, for eksempel som Mick fortæller her, at alkohol er i høj grad sådan noget, der er omgæret af spontanitet eller tilfældigheder. Hvis stofferne er til stede, så er man måske vile til at tabe, men hvis de ikke er der, så gør det måske i virkeligheden ikke så meget for aftenen her i byen. Så vi kan sige, at alkohol er vigtigt, både fordi at det spiller en rolig forhold til, at man, hvad skal man sige, tørre at tage stoffer, for lyst til at tage stoffer i hvert fald, men også fordi alkohol faktisk er en helt central del af selve rosen og oplevelsen af at være på nærtklub. Opsomerende kan vi altså sige, vi har set på nogle af de her forskellige måder at fæste på den supkulturelle nærtklubkultur og den mainstream nærtklubkultur. Vi har set hvordan stoffer spiller en rolle i forhold til begge de her måder at fæste på, men hvor det i forhold til mainstream nærtklubkultur ikke er accepteret, ikke er almindeligt udbredt at tage stoffer og stoffer ikke er det vigtigste, så er det altså lidt noget andet i forhold til det her med den større nærtklubkultur. Så vi kan sige, at hvis vi ser på de her danske nærtkluber som helhed, så er stofferne til stede, men de er ikke almindeligt accepteret, det er altså ikke noget som er, noget man fører sig frem med, eller som er specielt præstiskeevne på nærtkluberne som helhed, det er i meget stemt i miljøer. Igen som jeg sagde lige før, alkohol spiller en helt central rolle for danske unge og det gør det også, når man tager og det betyder, at det man søger er en bestemt cocktail af alkohol og stoffer som skal mixes på en bestemt måde for opnående og bestemt effekter. Endelig kan vi også sige, at det vi så tidligere var var, at der var den her markante forskel på nærtklubgæsterne stofferfaring og på de her danske unge som helhed deres stofferfaring og den her forskel tyder måske på at noget af det, vi har med at gøre er mere livsstilsfænomen, at det handler om, at man er orienteret med sine venner, at gå i byen af feste og skal have fyrt den af efter en hår uge på arbejde. Samtidig så skal vi også huske på at de tal, vi har set her, det er altså tal, der fortæller noget om hvor vidt man på et tidspunkt i sit liv har prøvet at tage et stoff. Det er altså ikke det her med, at det er hver weekend man går i byen og tager stoffer. For rigtig mange af de her unge, der er det netop det her med de eksperimenterende, som det handler om, det handler om, at man prøver at indimellem måske supplere sin alkoholrus med et stoff, når man går i byen. Og noget af det som er rigtig betegnende for mange af de her unge i undersøgelsen, det er, at de i høj grad oplever at de faktisk har kontroll med stofferne og at det er noget som de afgrenser både i tid og i rum i forhold til, hvad de selv synes er akceptabelt for dem, og de er i høj grad ganske reflekterede omkring deres eget stoffbrug. Man kan derfor sige, at det som vi måske rette vores opmærksomhed mod, det er så de unge, som ikke har denne her kontroll, eller som i hvert fald mister kontrollen på et tidspunkt i deres liv. Det er cirka en tredje af de unge, der er med i den kvalitistive undersøgelse her, som fortæller om, hvordan stofferne på et tidspunkt har betydet eller haft negativ konsekvenser for deres skole, arbejde, familieliv. Og det er så dem, som vi måske skal rette vores opmærksomhed mod at prøve at hjælpe til, at vi kan tage hånd om deres eget stoffbrug igen.