 La Universitat, un petit món construït a base de grans històries. L'àgrima, somriures i amor. El lloc on es fabriquen els somnis i neixen les futures estrelles. Senyores, senyors, tinguin preparades les seves entrades perquè acaben d'entrar... Pumpeu-bot, una universitat de pel·lícula. El primer dia vaig tenir molts nervis, la veritat. Jo pensava que tothom quedava molt gran. He ha sortit d'un gra que mai em surt tan gran. Estava com, joder, saps? No, avui, precisament no. Jo vaig equivocar i no vaig venir a aquest campus. Bueno, a mi em va acompanyar ma mare. T'explora si jo arribant al planeta Pumpeu, Houston. Si hagués de definir la Pumpeu en una paraula, crec que seria oportunitats. Una paraula. Disciplina. Exigencia. Intensitat. Estrés. Intensitat, intensitat, intensitat, el que tu vols dir. Un dia la Pumpeu no és ràpid. Una aventura. L'espai on he passat més temps és a l'edifici del Vinc, al Pàtic, concretament als bancs i al bar. La biblioteca. On he passat més hores ha sigut detallers. Los pafes detallers. Sense dubte, aquí l'ha placegut en berg. Han posat uns sofàs de color vermell. Aunque sea un sofà, sigue estando en la universidad y no te puedes tumbar como tal. Pero en cambio, un paf lo que tú quieras. Som Pumpeu. C, C. Ens estimem tots molt. Clar, clar. Aquesta ciutat és molt petita. I només... Otra el campós. El meu campós a la Pumpeu és, òbviament, la ciutadella. òbviament, el de Poblano és el meu camp. L'edifici 40, que tenim tot això del vidre, tenim les aigües, así que... La plaça a Utenberg li dona mil voltes al pati de Jaume I. Tot el que és zona de tallers, que tenim puffs, punt per Poblano... Campós mar no hi és, potser és per alguna cosa. Ai, n'està campós mar, no sabia ni que existia. Realment, els de mar ningú els entén. És tan petit, i tant de tu a tu que jo crec que ja som una família i et coneixes amb tothom. La ciutadella et trobes més gent amb traje. Precisament, però el que veus de fora, pobret no ho digui. Això és una pan de hipster. Intentar anar d'alternatius. Potser una mica de daddy-issues. Sente que le importa un poco más la imagen, así, artista que puedan dar. Flipats, no? El cafè és molt important. Límit dos cafès al dia. Si hi ha un examen o el que sigui, potser trec o quatre. He vist gent que se le va de las manos, no, quatre. Cinco cafès al dia. La màquina de cafè. Hace un cafè que és absolutament esquerós. Pel que a mi respecta, aquest cafè és el millor que he provat. What? Depèn de la setmana. He de dir que a la primera l'assegue una mare. Pots prendre algun cafè, però ja està. En canvi, la Déu... Com s'apropa? Ja és aquí... La setmana Déu és terror. I la setmana dels examen, la setmana Déu. Horror. Què ha passat? No he estudiat, m'he fet els treballos. Formen activitats amb forma d'exàmenes que venien d'altres de mi. Terror. La seguretat del planeta corre risc. I per això necessitem els nostres agents més internacionals. Vaig fer Erasmus, vaig anar a Hong Kong. A Corea del Sud, a Segur. Màstric. Boston, als Estats Units. A Islàndia, a Texas. Ha estat brutal. Una de les millors experiències jo crec de la meva vida. Quin ambient tan romàntic que respira. Em venen ganes de ballar. Per al tema romàntic, diria que és en la Pompeu Farro. I la Pompeu Farro és un... Poden llegar a ser destrós considerables. Potser sí que la Pompeu seria una mica una comèdia romàntica, així, tontita. Pots anar a la biblioteca. He vist passar una de pòsits. Què dius? Sí, hi ha un circuit. El circuit està fet. I a més a més, en poc gràcia, perquè a primers fa moltes parelletes i penses que hi ha qui m'acudi, i després a qui m'encanta. Actualment tinc parella i és de la Pompeu. Així que no sóc un gran exemple. Oh, sí. Interrompant la projecció per oferir-vos un minut publicitari. Has acabat la carrera? Descadat amb ganes de més? Doncs arriba la comunitat alumne. El programa alumne és un programa gratuït. D'ajudarà a millorar el teu currículum. Sí, de fet, jo estic apuntada al programa. Tots són avantatges, al final, no? Crec que la Universitat m'ha portat moltes coses bones, i seguir-les mantenint és el que em va agrair. No posis aquesta cara. Ja saps el que toca. Toca plorar una miqueta. El que més trobaré a faltar seran els amics. Hauríem de durar tota la vida. Si algú s'havia posat cap pas d'acabar a la universitat, sense aquestes amistats, a vegades. Jo sempre dic que m'he tret la carrera, gràcies a ells. Jo, als meus amics, he trobat una segona família i ho dic amb la mà al cor. Afronto el futur amb ganes. Molt segur de la meva educació. Us fa respecte, però també tinc ganes de veure què em ve. Avui just començo a treballar ja amb una empresa, llavors és com que ja salto al món real. El futur l'afronto amb moltes ganes, la veritat. Vindran coses bones. Sí. Dies que aquests estudiants són unes estrelles. Us mereixeu aquest premi. És el moment dels discursos. En lot i en lotes ho podem aconseguir. Està aquí a Música? Molta sort en aquesta nova etapa. A menjar-se al món. Felicidades, ya hemos acabado. Molts ànims a tots els que veniu ara i recordes sempre que el carbassot pel capot. Ja ho tenim això. Ara tots a disfrutar. Conduirà l'acte a Inoasso Rosal, periodista i antigalumna de la Universitat Pompeu Fabra. Bona tarda a tothom. Benvinguts graduats i graduades, pares i mares, familiars, amics, professors. Us saludem i agraïm la vostra presència a la Universitat Pompeu Fabra. Saludem també a les persones que seguiu l'acte des de l'auditori contigo, aquest magnífic pati cobert, i a tothom que ens segueix en directe a través d'internet. Em fa molta il·lusió ser en aquest escenari compartir amb tots vosaltres un dia tan especial com aquest. 23 anys després de posar els peus per primera vegada en aquest edifici, que estava per cert a mig d'acabar, i on es començaven a fer unes primeres classes de carreres, com per exemple Ciències Polítiques, la meva primera licenciatura, que després em va servir per fer el pont a periodisme. Doncs com us deia, 23 anys després, el meu company i pare del meu fill. És també un ex alumne de la Universitat Pompeu Fabra. I ens en coneixem aquí mateix, a la festa de celebració dels 25 anys de la Universitat. El que us vull dir a nivell personal és que ara sí que comença la festa. I que la Universitat Pompeu Fabra és ja i serà un element que us acompanyarà per sempre i que alguna vegada, en aquest futur que comenceu, generarà caramboles interessants. Bé, avui celebrem el 29 acte acadèmic de graduació de grau de la Universitat Pompeu Fabra, que compta, com sempre, amb la col·laboració del Consell Social. Ara us demano que mireu a les persones que teniu al vostre costat, els vostres companys i companyes de promoció, persones amb qui heu compartit anys de carrera, i que en alguns casos han esdevingut molt més que companys i companyes que us creueu pels passadissos. Són amics i amigues, amistats per a tota una vida, la família Pompeu, que sempre tindreu amb vosaltres. Us dic això perquè recoperem aquest concepte que us deia abans de les caramboles interessants de la vida, perquè avui volem saludar especialment dos alumni. Són Anxaviè de Martí i la Taís Múller, graduats de la primera promoció de l'OPF d'Economia i Empresa i de Dret. D'això ja en fa 32 anys i allà es van conèixer i han continuat junts fins avui. Han tingut dues filles, la Laya i la Mar. I avui han tornat a la Pompeu Fabra, la Universitat, per viure l'acte de graduació de la Laya, d'una de les seves filles. Imagineu-vos si pot ser per sempre això de la Pompeu. Ja no ho dic només jo, eh? Bé, l'audiovisual que acabem de veure és també una mostra de les vivències, de les impressions i dels records del vostre pas per la Pompeu. Segurament algun dels protagonistes doncs està per qui hi ha assegut. Aquest any sou més de 1.700 graduats i graduades que s'estiu a l'acte de graduació. Però això que t'acta es divideix en 6 sessions que van començar a ir i que acabaran aquest vespre. Aquestes sessions cal sumar-hi el jurament hipocràtic dels companys del grau en medicina del passat més de juny i també la graduació dels companys del grau en filosofia, política i economia que se celebrarà el cap de setmana vinent. Per tots ells i per tots vosaltres, un gran aplaudiment. Bé, els que rebreu el diplomà en aquesta sessió sou els graduats i graduades en humanitats, en globals studies, en ciences empresariales, management i en international business economics. Feta la benvinguda, l'acte continua amb la lliçó de graduació a càrrec de l'Adrià Izard, és alumni en grau international business economics, senior sales executive at Travellberg. La seva lliçó porta partítol a la vida que comença. Bona tarda a tots. Benvolucuts, rector, vice-rector d'internacionització, de gàdela a Facultat d'Humanitats, de gàdela a Facultat d'Economia i Empresa, vice-legana de la Facultat d'Economia i Empresa, coordinadora del grau en globals studies. Gràcies per convidar-me. Soc l'Adrià Izard, alumni de la Pompeu. Ara fa 10 anys vaig començar a ir aquí, entre aquestes mateixes parets. Heu estat una generació que heu tingut una experiència universitària peculiar, però espero que també l'heu pogut gaudir. Castigueu aquí, té especial mèrit, donaràs de circumstàncies. Així que el primer que vull fer és felicitar-vos. Bona feina. Quan em van proposar fer-vos aquesta lliçó, ho vaig acceptar immediatament i vaig pensar que volia dir-vos el camí m'hauria agradat que m'expliquessin en aquest moment. Vaig escriure els amics de la uni amb els que encara em faig i vaig preguntar-los què els hauria agradat escoltar. També és cert que no recordo res del que em mandia a la meitat de graduació, però he buscat i he vist que va ser una lliçó més de classe, com si no haguéssim tingut prou durant quatre anys. Intentaré ser breu i, sobretot, espero no perdre'us i que us digui d'ajuda. Heu fet part de l'escola en anglès sense que alguns de vosaltres estiguin a l'abroad. Gràcies a tots els de vosaltres. Bona feina en graduar-nos-hi a les xarxes i les xarxes precedents. Espero que t'ho hagués agradat que estiguessis aquí i que ho faci a més de les circumstàncies. Estic segur que alguns de vosaltres puguin estar aquí a casa i estiguin aquí després d'educar-nos-hi. Gràcies a tots els de vosaltres. Molts de vosaltres us trobeu el primer moment de la vostra vida en què sou plenament responsables del vostre destí. Entenc que us pugui fer por o, com a mínim, respecte. Són molts anys de col·le, institut, una universitat amb horaris poc compaginables amb treballar i ara se'ls obren les portes de l'abisme. Infines oportunitats, màster, anys sabàtic, primera feina fulltime, sé que això d'entrada pot fer por i, com a mínim, respecte. I segur que molts ja teniu el pròxim pas, pensat o tancat. Ara fa 6 anys estava assegut on esteu vosaltres i, si miro 6 anys enrere, me n'adono de com de ràpid va la vida. Ara és quan realment comenceu a construir qui sou i, sobretot, qui voleu ser. Ho teniu tot per fer. El primer que us vull dir és que ningú sap res i quantes més coses coneixes, més te n'adones que no saps res. I no us ho dic per teure expressió, perquè no l'heu de tenir. Qui es pensi que ho sap tot es fotrà a l'hòstia del segle. Tots esteu aprenent, tots ens equivoquem i no som més ignorants amb anys d'experiència. I això ho podeu aplicar a la feina i a la vida. Si encara no ho hagués cobert, saber integrar no ho servirà de res. Acabem de viure i patir una pandèmia. I us feieu que algú ho sabia com gestionar-la? Us en recordeu que quan havíem d'anar amb ulls per la vida fa un parell d'anys d'això. Tot el que ens creiem que sabem pot canviar en minuts i el més important és la capacitat d'adaptar-vos. I tots ens adaptem a tot. De nou, vam estar dos mesos tancats a casa i estem aquí, i a més, de moment, sense mascaretes. Arrisqueu i equivoqueu-vos. S'apren molt més dels errors que dels encers. I mai, equivoqueu-vos, us sortirà tan barat com ara. La vida va d'equivocar-se, però sobretot acceptar els errors i ser conseqüents, de no amagar-vos quan us equivoqueu i d'estar a l'alçada de les cagades. Equivoqueu-vos de feina, de parella o de destinació de vacances. El pitjor error és no haver-ho intentat. Arrisqueu-vos, equivoqueu-vos i no us n'amagueu. La propera feina serà on més importarà el que heu estudiat, i a partir d'aquí, cada vegada serà més irrellevant. No us diré que no tingueu el profecàs, perquè us estaria enganyant, però recomano que veieu fracassar com una cosa positiva. Us diran que no a moltes feines. A tots ens ha passat. Típica oferta de l'inquedent de la que t'enamores. Ja et veus entrar en per la porta de l'empresa. Tot un cap de setmana fent la cover-letter perfecta i després et xuten la primera ronda. Ens ha passat de tots i sento dir-vos que ho seguirà passant. Recordo que fa tots els 6 anys estava a l'altra banda, aquí o no esteu ara vosaltres, mudat com vosaltres, i una mica de la sensació de dir bé, i ara què? En aquell moment, tenia firmat d'una feina que em portaria a creuar l'Àntic, a viure a Miami, als Estats Units. Vaig viure-hi 3 anys, del 2016 al 2019, treballant en una empesa de pintura catalana on he treballat fins a aquest any. Durant 5 anys hi ha arcs, he conegut visitat i trivellat per tot Amèrica, i he acabat portant les bandes d'una divisió de l'empresa a tot el continent, d'Argentina, Canadà, passant per Basil, Panamà, Mèxic, Puerto Rico, els Estats Units. He fet moltes coses. He omplert, literalment, un passaport, i he après moltíssim. He conegut gent i llocs fascinants. He crescut laboralment, però també i sobretot, personalment. Evidentment que al principi no sabia res del que passaria, del que em trobaria i del que viuria. Un divendres de gener, amb 22 anys, vaig agafar un avió i dues maletes i em vaig plantar a Miami. Tenia un apartament llogat, planta 21, pistes al mar, gimnàs a l'edifici i piscina, però me'l vaig trobar 8. El meu company de pis, el qual tampoc coneixia, no va arribar fins uns dies més tard. Vaig aterrar, em van donar un cotxe i cap al pis. Imagineu-vos la sensació d'obrir la porta de casa d'un pis 8 a 8.000 km de distància. Vaig sortir 8.000 km de la zona de confort. En Instagram es veu molt maco una foto a la piscina en banyador de ple febrer, però jo es puc assegurar que no és fàcil abandonar a família i amics i marxar l'aventura. Tot i això em vaig arriscar i no me'n penedeixo d'haver-ho fet. Tot i que, evidentment, no tot van ser bons moments. A mi em va sortir prou bé, però em podria haver equivocat i tornar els tres mesos i no hauria passat res. El que sí que heu de fer és buscar la vostra passió. Podeu agafar anys d'experiència en feines que no us agradin, però no us condemneu a una vida gris, que els diumenges no s'oscagui el món a sobre. Perseguiu allò que us agradi i, de nou, equivoqueu-vos tantes vegades com faci falta. Busqueu allò que es faci brillar els ulls i feu-ho de forma incansable. Dedicareu moltes hores a la feina i teniu la sort d'haver estudiat carreres que us permeten treballar on i del que vulgueu. Tinc companys de promoció amb feines que no tenen res a veure amb el que vam estudiar. Voleu, veieu un món i intenteu descobrir qui sou. Perseguiu els vostres somnis. Sempre sou a temps de canviar de sector, de departament o de carrera professional. Si teniu el poquet empanada dins i enseu-vos a la piscina. Ningú us regalarà res, però la sort cal buscar-la. Aixequeu el cap i no tingueu por. De nou, perseguiu que us brillin els ulls. Feu, però, amb paciència i perseverança. La vida no és un esprim, és una marató. És tan important córrer en la direcció correcta com ser conscients que els esprins són efímers. Paciència i calma i perseverança i resilència. Hi haurà molts dies de merda. Us equivocareu o creureu que has equivocat mil cops? Com us penseu que em sentia quan arribava un país de Centro-Amèrica perillós un dia entre setmana a altres hores de la matinada? Estava mort de son i sense saber on agafar un taxi que em portés a l'hotel. Evidentment que pensava que m'havia equivocat i que dubtava de què collons fotia a l'altra punta del món, venen pintura per reparar cotxes. Però aquestes experiències m'han donat un bagatge i una llibertat impegables. Sempre penseu que res és tan negre, com sembla als moments dolents, ni tan clar com sembla en els moments bons. No serà un camí de roses, però valdrà la pena. Steve Jobs va dir que només es poden connectar als punts mirant enrere. I, per tant, heu de confiar que, d'alguna manera, tot t'hi ha descendit en un futur. Els punts es connecten mirant enrere i no en mirant endavant. I mentre ho feu, gaudiu. Enjoy the ride. De la vida us n'endureu les amistats, les hores de família, la gent que conegueu i amb qui compartiu converses ràndom, les postes de sol, els preus bruts de sorra a diferents marcs i les ressocs en bona companyia. És el millor que m'emporto de poder viatjar per feina per tot Amèrica. Evidentment que no tot era treballar i he conegut gent de moltes cultures. He estat en platges paradísiques de Panamà, de les de sorra blanca i estrella de mar al fons de l'aigua. He vist postes de sol des dels llocs de Guatemala on mai hauria estat. Treballeu fort però no us oblideu de passar-vos bé. La vida es jarga però en qualsevol moment s'acaba. I, laboralment, el que us deia abans, per seguir-ho la passió. Teniu infinites opcions al vostre davant. Aprofiteu a aquest privilegi i gaudiu de la vida. Sigueu responsables però no olvidau que la feina no és el més important. Abans us deia que us equivoquessiu i jo també ho he fet. He viatjat moltíssim per feina, amb viatges de dues setmanes fora de casa, en què els cap a setmana intentava desconnectar però no sempre ho aconseguia. Fa anys que penso a fer uns mesos sabàtics, probablement entre feines. Per viatjar per Sud-Amèrica o a Essiàtics, uns mesos sense gaire rum. Aquest any he canviat de feina amb només una setmana de vacances entre feines i tinc una hipoteca. No vol dir que no ho pugui fer, però segurament estic més lluny d'un trimestre sabàtic del que podeu estar vosaltres i que t'adonis que no t'adoneu aquest poquet a dins. No us oblideu de gaudir de la vida. Hi ha una frase que diu que el més important és que el més important sigui el més important. No volia deixar a dir-vos que tingueu un sentit de societat i de país. Això no va de banderes ni és un discurs polític. Només us vull dir que recordeu que heu estudiat a una universitat pública i que heu rebut una educació cap de bandera a escala internacional, pagada per tots amb els nostres impostos. Sigueu conscients del privilegi que això representa i intenteu tornar-ho d'alguna manera. Hem invertit en vosaltres. Estigueu a l'alçada. Sigueu esponges. Entreu al món laboral. Intenteu aprendre i amareu-vos de tot el que pugueu. Umpliu la vostra motxera de coses. Estigueu atents. Obriu els ulls. I agiu. Informeu-vos. Intenteu entendre qui sou. No poseu el pilot automàtic. Conegueu tanta gent com pugueu. De nou, els punts ja es coneteran en un futur, però no deixeu de créixer i de formar-vos. Confieu en l'interès compost. I no, no és un consell financer, que també es tracta de l'efecte vola de neu, de millorar una mica cada dia, de ser cada dia una mica millor en allò que vulgueu. No us estanqueu. Com us deia, aquest any he canviat de feina. Me'n vaig a donar que volia conèixer el món startup, surfejar aquesta onada digital i que em venia de gust un canvi, una mica més de marxa. Vaig decidir buscar sort en una de les principals empreses tecnològiques de Barcelona. De nou, seguint la passió i arriscant-me a renunciar a una feina on portava quasi 6 anys i amb tota la projecció del món. Ara treballo a Travelberg. Potser alguns sonarà perquè són dels famosos unicornis amb seu a Barcelona. Tenim una plataforma per gestionar els viatges d'empresa, com un booking.com, però en lloc de viatges d'oci, viatges de feina. Ara ho començareu a veure, però tot i que us sembla impossible, moltes empreses encara reseben els viatges trucant a una agència o enviant correus. Ara ho veig. Travelberg forma part del famós SaaS, software as a service. Com que heu fet diversos graus, no m'ajergaré a explicar en detall el que és. Espero que la majoria us hagin explicat a la unió el que significa, i haig de tenir un producte superescalable i dels ingressos recurrents. I els que no sempre teniu a Sant Google. En qualsevol cas, el que faig ara no té res a veure amb el que havia fet abans, excepte que els dos llocs he estat a vendes. Abans us parlava de connectar els punts, i que només pot fer mena d'enrere. Els 100 vols i 150 nits ultranuals, evidentment, han influït perquè m'hagin agafat en aquesta feina. Però també ho han fet les ganes de progressar i lluitar per sortir de la zona de confort. No us estanqueu, i si ho feu, sigueu conscients de fer-ho. Els pròxims 10 anys marcaran els següents 10, i teniu a les vostres mans una oportunitat fantàstica. Heu treballat molt per arribar fins aquí, i teniu al davant anys apassionants i passaran moltes coses. I tindré la sensació que la vida s'ho exhalera. Gaudiuna. Jo et diré que tots els estudis internacionals haurien de prendre risc, per viure a casa i pujar a l'aigua. T'hi has fet, i si ets aquí, és perquè succesiu acompanyaràs el teu objectiu. Ho vaig fer, també. Després de graduar, vaig anar a treballar a l'U.S. per tres anys. Vam dir-te alguna conseqüències sobre què l'aigua haurien de dir i algunes recomanacions de l'experiència. La teva vida s'haurà de prendre a una cura més fàcil. No estic fàcil. N'hi ha ningú que no sap res. Som-hi a tot arreu. Heu fet tants misèries en els últims anys, i encara aquí estic. Veuràs a Fallor d'una perspectiva positiva. Veuràs molt més de Fallor que de succes. No et seduc. Veuràs la teva zona de confort en una molt bona enganyació, i això ho has fet per succes. Veuràs moltes oportunitats ahead of you. Follow your passion. Mistakes will never be as cheap as they are now, and we all make them. The most important thing that you have to do though is enjoy life. I have visited amazing places in the last years travelling for work all over America, and those memories are my best takeaway. I will remember those moments forever. Work hard but don't forget to play hard. Be patient and resilient. Life is a marathon. Know your direction. Work towards it but don't rush things. Meet as many people as you can. Visit different places and get your back full of experiences. Trust that the dots will connect in the future. Once again, congratulations on all your accomplishments. You have set yourself up for success. L'últim cos que vull dir és que persegueu sempre al flipar quan mireu enrere. Mai no m'hauria imaginat ser aquí ara fa 6 anys. Ni haver conegut Mitzmón, ni haver treballat en més de 50 països. Cada cert temps intento fer balanç i mirar enrere. Miro que ha canviat, i si no hi ha canvi, malament. Ara, s'ho zoven les portes a la vida adulta. Ho heu fet de nassos per arribar a films d'aquí, i estic segur que triomfereu en tot el lloc que us proposeu. Arrisqueu-vos i equivoqueu-vos en passió. No perdeu la calma, gaudeu el camí, i sobretot flipeu mirant enrere. Moltes gràcies i molts d'èxis de tothom. Des de l'Adrià Isard, per la seva lliçó de graduació, i moltes gràcies també als membres del cor de la Universitat Pumpeu-Fabra i a la seva directora, l'Aida Vera, que ha interpretat la peça Good News, espiritual negre, harmonitzada per Wolf Hogan-Kelber. I bé, ara arriba el vostre moment esperat. A continuació, seran lliurats els diplomes commemoratius, els graduats i graduades de la promoció 2022. L'augment de contagis de Covid-19 durant les darreres setmanes ens obliga a evitar el màxim de contactes interpersonals. Per aquest motiu, quan pugeu a l'escenari, el diploma heu d'evitar l'encaixada de mans i qualsevol altre contacte físic. Això no treu que les autoritats i els vostres companys i companys i també els familiars i amics us aplaudiran energicament. Bé, per cert, aquí, aquesta càmera que teniu allà a l'esquerra, és la vostra càmera per quan passeu a l'escenari. D'acord? Allà, està marcada amb aquestes fleixes. Bé, començarem amb els diplomes de la Facultat d'Humanitat, i per això demanem ara mateix que pugin a l'escenari. L'Oriol Amat, rector de la Universitat Pumpeu-Fabra. Antoni Luna, vice-rector d'Internacionalització de la Universitat Pumpeu-Fabra. Anxosem Maria Castellà, de Gada de la Facultat d'Humanitat. I la Rosa Sererols, coordinadora del grau. Cominadora del grau en global estatis. Vinga, primerament lliurem els diplomes dels graduats i graduades en humanitats. Els que assisteixen avui a l'acte són 90, i es disposen ja a recollir el seu diploma. Comencem per la Paula Avelleira Lau. Maria Almendres Vilarrams. Marta Antelo Olmos. Mireia Arguijo Badiau. Anna Ariño Gallardo. Maria Bach Berruzzo. Núria Baldi Pérez. Malena Balmaseda Balderrama. Maria Barón Garanto. Leonardo Nicolás Martín Barros Alvaret. Mónica Valle Yalvo. Cristina Valle Lloberas. Dic Bel Aguilella. Andrea Bertolero Donoyan. Elizabeth Vascos Campos. Clara Blasco Icopete. Vinga, un aplaudiment, una miqueta més anèrgica. Molt bé. Seguim amb la Georgina Boix-Pied. Navila Boras Elallagi. Sara Rufos Doria. L'Aya Caballero Lagunilla. Anna Calderón Moruno. Berta Cascante. Anna Castel Varangueras. Ariana Temfano Iguast. Julia Claramund Pil. Barup Cortada Iruid. Chloe Cortina Campillo. Julia Cuzola Herbaz. Cristina Dela Rosa García. Gabriela Demelo Pallas. Marcet Dorca Rabat. Neus-Enric Caules. Marina Fernández Rubio. Laura Fernández Tevar. Carlos Ferri Ceballos. Marta Fuster Arran. Ona García Milián. Alejandro García Muñoz. David Gargallo Pantoja. Alberto Garrido Santos. Isabel Gil Blanca. Anna Gil Yermangot. Paula Gil López. Nico González de Abril. Sara Grau Saet. Paula Hernández Carselle. Gabriel Ortado Ruiz. Jose Antonio Labilla. Arón Linarescano. Aida López Cantero. Alba Lucas Serano. Això és com una cursa de fons. S'ha d'anar de forma constant, però mantenint el ritme. Martina Maldonado Mateo. Núñez Manuquian. Lídia Marín Palomo. Marta Martín Fortull. Laura Martínez Guirao. Sigrid Martínez Mestre. Mercè Mas Malagarriaga. Martina Massad Guerrero. Albert Mercader Laborda. Pablo Mérida Rodríguez. Rosa Emilian Costa. Paula Morales Pascual. Aliana Bezzavet Morac Pizzasaca. Liset Alexandre Moreno Rocha. Alba Palma. Maritxell Palou Roca. Isabel Pañaranda Fernández. Pau Pitar Valera. Paula Pons Cardona. Maria Lídca Pón Aragota. Marc Cuchneró Arjona. Maria Dolors Rabantós García Morena. Anna Rech Caballaria. Andrea Sánchez Yolibés. Catalina Santandreos Suñer. Bertha Serrano Meroño. Rosé Tarrida Sador. Aynara Valadez Medina. Gemma Valle Solà. Judit Villegas Ramírez. Francesc Voltes Vinyals. Joan Zamora Arnau. Emma Solés Carbó. Jorge Cerid del Castillo. Vinga, un gran aplaudiment per tots ells. Seguirem, seguirem, ens consideren els diplomes commemoratius, graduats i graduades en globals estadis. Els que s'hi esteixen avui a aquesta jornada de graduació són 58, i es disposen també a recollir el seu diploma. I comencem amb el Pau Álvarez Aragonès. Miguel Ángel Álvarez Dupes. Marina Anguery Nesalles. Josep Armangol Ubiols. Marina Bauer Bringer. Olivia Darlene Catlin Belair. Arancia Blapke Sanchez. Hanna Bradford. Arnau Brazó Iváñez. Igor Coelho Viana. Ekaterina Zaparitza. Ariana Hervas Bonzales. Ezenbade Etugrul. Xadia Edjair Sanchez. Rayan Forets. Núria Gabas Espinosa. Alicia Garcia Moll. Carlegil Davietma Ballesteros. Núria Gómez Rodríguez. Juli Granés Balles. Isabel Jiménez Alonso. Edward Owen Goldrick Jones. Joan Llong Tejilo. Sara Lodes. Malena López Bremé. Gala Luceño More. Ana Mari Bueno. Reina Victoria Massa Mendoza. Sara Milán Vivar. Rafaela Moreira Sanmiguel. Maria Nin. Paula Pagá Gómez. Miedi Palomares. Bernat Pallà Major. Selena Pereira García. Vinga, allò del mantenir. De mantenir el ritme en els aplaudiments. Que hem d'arribar a la meta, a tope. Carlota Pérez Razó. Mariona Pérez Milà. Raquel Puig. Elsa Rucaud Carrera. Caral Ruir Ruyó. Carl Vergen Sauer. Telma Senje Jan. Anna Serrano Blanco. Mireia Sibil Sala. Matilde Tessonyev. Ivan Toyozaranda. Abubak Obda. Marta Verano Sánchez. Judit Vico Soria. Paula Vieteix. Perdona, perquè crec que no he pronunciat de torres. Slate Morgan. Ana Maria Sánchez Antelo. Iu Pereira Zané. Albert Salguera Martos. José Antonio Franca Ibañez. Ara seguim, demanem doncs... Ara lliurem els diplomes commemoratius del grau de ciències empresarial i management. Hem de fer un canvi, veritat. Perdoneu, ara sóc jo, que tanta emoció, amb això de que plaudiu i tot això, ara m'he perdut. Lliurem els diplomes commemoratius, els graduats i graduades de la Facultat, Economia i Empresa, i per això ara canviem algunes de les autoritats que ens acompanyen. Agraïm la presència a l'escenari. Antonio Luna, que és amb vice-rector d'internacionalització, en Josep Maria Castellà, de Gada de la Facultat d'Humanitat, i la Rosa Sara Rols, coordinadora del grau en Global Estadis. Fem el canvi i demanem que pugui anar a l'escenari, que es situin al costat del rector en Walter Gertia Fontes, que és el de Gada de la Facultat d'Economia i Empresa, i la Maria Gundín, responsable d'aferts acadèmics de la Facultat d'Economia i Empresa. Endavant. Un cop situat, lliurem els diplomes commemoratius als nous graduats i graduals en Ciències Empresàrials Management. En aquest cas són 99 i es disposen ja a recollir el seu diploma. Ens acompanyo. Comença la Nídia Alvaret-Martinez. Ilias Amarani Larvi, Alba Arassa-Curto, Candela Arboix-Garcia, Arianna Bailón-Rubíez, Joan Barbancho Gallardo, Alba Barangueras Fernández, Carlota Blanco Yane, Carlín Bu, Elena Bosch-Farrell, Lluís Calvert Cams, Paula Cano Grau, Judit Cano Pi, Laya Casadamon Arrofat, Eduard Casellas y Fernández, Col Casan Prat, Arianna Cobos Alcoberro, Paula Col Puello, Marc Colomé Muñoz, Laya Conillera Maroto, Laya de Martí Muller, Xavier de Ciudadé y Serré, Tayesilla Dolodchisca-Cernoray, Marcé Domínguez-Colomínez, Anna Lutor-Barrio, Marta Elias Baró, Monserrat Fabrava-Rodríguez Roda, Anna Faja Santamaria, Marta Fernández-Murcia, Arnau Fernández-Saperas, Carla Flores-Garpizia, Marc Follet Rojo, Anna Freixas-Riera, Sam Gallego-Norton, Laura Garcia-Ernández, Anna Garcia-Villarrubia, Martí Garriga-Marsans, Sara Patricia Gastón-Rodríguez, Georgina Gilabert Bolufe, Anna Gironella Pérez, Alejandra Joy-Gunda Ortega, Gerard Grebul, Collet, Maria Guinarc, Toni Guínjuan Rosalló, Ahlam Gutiérrez Nacash, Lídia Güémed Colorado, a veure, mantenim el ritme dels aplaudiments. Carlos Abadíaz, Jordi Homs-Darrido, Anna Ovanichán, Yuri Iglesias Naldos, Mireia Iranto-Martínez, Mireia Izquierdo-Cadenas, Lídia Jiménez Castro, Patricia Cremert-Devesa, Xingyi Línzu, Bernard Llorens-Recasens, Maria Lópera Navarro, Lídia López-Polo, Ivan López-Villena, Ariadna Manresa Trias, Cristina Martí Imancevo, Paula Martín Rivas, Fidel Martínez-Mueyes, L'Aya Martínez-Pairés, Ferran Mayol-Pastó, Bruna Menoyo-Busquets, Sida Mestre Ballesteros, Marc Minguella Bonet, Alena Molina-Gundín, Míriam Navarro-Arisquiri, Haimandrés Oliver-Velandia, Laura Ovejas-Soriano, Elizabeth Peraldi-Vartre, Maria Pereire-Bavot, Marc Piqué-Muneetegui, Jofre Poc, Claudia Portes-Sala. Vinga, que ens queden pocs companys, acompanyant-nos amb un fort aplaudiment. Gemma Puigdó Icams, Paula Ripolles-Logo, Paula Cetúñiga, Maria Salvo Llobera, Adrián Sanchez-Doyo, Sandra Sanchez-Ricar, Eva Santillana-Rodríguez, Marina Sant Borrego, Miriam Serrano-Taballero, Lluís Xou, Asens. Vinga, va, una miqueta més d'oxigen. Júlia Cisteró, Sàlvia, Marc Susán Uchil, Alexta Maio Fontanet, Ivan Tenderogarcia, Sandra Torivio Longan, Álvaro Torres Vellido, Gloria Trillo Sánchez, Elisa Bardagué, Momot, Pedro Vidal Ortado, Ainoa Justa, Sánchez, Roger Monner-Picas, Lloriel Coder de Moller. Molt bé. Doncs acabem amb aquesta tongada, seguim amb els companys ara mateix, dels nous graduats i graduades en Internacional Business Economics, són 76, i comencen a apropar-se ja cap a l'escenari per recollir els diplomes. Comencem amb Lélia, Adrué i Llorens. Marc Aicard Tord. Ruth Alvesa i Cantabella. Laura Albuqués, Puig Domènec. Bertha Alderó Badell. Paul Anglarill Gómez. Jara Arzami Rebollida. Paula Aymaric Soriano. Mónica Balagué T'Aixigó. Anna Ballot-Tomas. Júlia Bosch i Major. Mireia Canoves-Robles. Víctor Caparrós-Olivera. Júlia Carrera-Suzana. Júlia Casadevall-Alfà. Judit Casas-Espuga. Montserrat Castilla-Sánchez. Laia Chico Casals. Tengui Atxú. Marc Larazzo Pérez. Luis Pulet Donato. Ania Sabrina Domney. Marta Elordui Collado. Maria Andrea Flores-Miralles. Anna Fornieles-Cuminal. Laura Gómez-Porcal. Marc González Rubidosa. Alejandro Gracia Torralba. Roger Graved. Graved Choy. Guerrero Chacón. Paula Igueras-Eras. Maria Huertas y Álvarez. Natalia Liza Aldea. Andrea Llopart Gonzalo. Jose Maria López Boncompte. Luca Markovic Piñol. Maria Martín Chiquero. Ana Lourdes Martín Gil. Andrea Martín Martín. Arnau Mas Pascual. Arón Tanauso Morales-Ernández. Vinga, aplaudim una mica més, que ens falta ret. Tano Maldone. Tomas Mustafa Mariuti. Claudia Oliu Camilo. Us sentiu bé? Bé, no? Estan en bé, no? Vinga, fem temps fins que arriben els companys i tant. Avui anem tots molt mudats i molt guapos, vosaltres més que jo. Vinga, aplaudim-nos també una mica, que ens hem assaltat arreglant, preparant. Fa molta calor que ho estem portant molt bé. Seguim, doncs, amb la Clàudia, amb la Laia Uller. Cartró, amb la Blanca Palà, Polo. Lucas Perez-Himorell. Albert Pérez-Dipuga. Pedro Antonio Pérez-Pérez. Marc Perpinyán-Brogues. Anna Petrova. Adrià Planes-Lirafel. Xofía Keralt-Santa Matilde. Carlos Andrés Riera-Rutun. Gerard Rius Riu. Iker Rodríguez Baroca. Rita Rodríguez Polo. Damia Rodríguez Vilanova. Javier Romera Gracia. Maria Rumeu Arumí. Abel Rosado Xuriguera. Marcifradaric Rosell Lama. Laura Sánchez Darcía. Gales Isquella Freixas. Sara Solano Jiménez. Rafael Suárez Castellano. Olga Triay-Bagu. Sandra Berné d'Esteve. Maria Viladric Ferrer. Laia Vivert Rocher. Xengxeng Vu. Yaja Zhang. Álvaro Cruz Gamero. Xavier Pérez Serrano. Ara sí, un fort aplaudiment per tots. Fins aquí el lliurement de diplomes comamoratius a tots els nous graduats i graduades. Agraïm també la presència a l'escenari i a l'Oriol Amat, rector de l'Universitat Pumpeu-Fabra, en Walter García Alfontes, de Gada de la Facultat d'Economia i Empresa, i a la Maria Gundín, responsable de fers acadèmics de la Facultat d'Economia i Empresa. Moltíssimes gràcies. Ara és l'hora dels discursos dels recents graduats i graduades, cadreçaran unes paraules a tots els companys, els familiars, amics i professors en nom i en representació d'aquesta promoció 2022 de la Universitat Pumpeu-Fabra. Abans de tot us els presento i després anirem pujant aquest feristol. En aquest cas seran la Maria el Mendross Vilada Rams, del Grau d'Humanitats, en Pau Álvarez de Ragonès, la Catarina Zaparitza, de Global Estadis, l'Ivan Tenderogarcia, del Grau en Ciencies, Empresa Rials i Management, en Carlos Andrés Riera i en Javier Romera, Gràcia del Grau en Internacional, Fismes i Economis. És curiós que de tant que ens hem fet llegir i escriure, mai ens hagin preparat per gestionar un discurs o un escrit de graduació. Però bé, qui estic mig improvisant per parlar d'experiències viscudes, companys i sobretot d'Humanitats? I ens pregunten què és ben bé humanitats i els hi pots parlar de cavernes, o que deuen a mort, o s'han agostit i pona, o que si Wittgenstein i Austen, però tampoc ho acaben d'entendre. I així es disposen a fer la següent pregunta. Bé, molt bé, una carrera molt interessant, molt maca, però quines sortides professionals té? I jo dic, ah, ah, jo també m'agradaria saber-ho. Tant mateix. Pares, mares, familiars en conjunt, no pateu. Perquè tot i tenir, no tenim encara aquesta idea molt clara, us puc assegurar que som gent estabilada, que fem les coses en bar, que constantment qüestionem el prestabler, que fem mil lectures del que ens donen i que som els encarregats de recollir la història perquè aquesta no es repeteixi. Així suma aquesta uncència humana, les persones que tracten passat per combinar-nos amb el futur, la mirada crítica que falta en aquesta societat, i l'energia i la multidisciplinaritat que manquen les altres disciplines. Som dubtes, lectures, quadres i la història parlant. Com també som els rarets que les festes ens anàvem a parlar a les 3 de la matinada. Així, dic amb orgull que som estudiants humanitats i que estem aquí per queixar-nos i canviar-ho tot. Perquè la coneguda història universal deixi d'estelar només explicades per homes, cis, blancs, heterosexuals i de classe alta. Perquè els estudis de gènere no s'hagin de separar en una part de tapar, sinó que s'imparteixin de forma equitativa en totes les assignatures com a temari global. També per tractar els fets més enllà de les mirades eurocentristes i colonials, i per canviar l'acadèmia que cada vegada està més estancada i que moltes vegades costa de canviar. No, no em miris així. Perquè després d'aguantar ansietats, depresions, esforços i llibertats, esforços i llibertades, esforços i llibertades, esforços i llibertades, esforços i llibertades, esforços i llibertades, esforços i llibertades, totes les Bear Farhan s'ha quedat en un poc en傳 a la resta de les totes les dreaminge. Ensuite n'hi ha无 Speaking-uba, undergoing operacions, desmotivacions, una pandèmia i lingüística. Ho hem aconseguit. Podem estar molt orgullosos d'haver arribat fins aquí. Abans, però, no puc acabar per fer unbang aquestes amistats que ens han anat acompanyant, acabar esdevenint una família, un suport incondicional que ens ha fet arribar un som tots ara aquí presents. En definitiva, ara sí que no m'allargo més, només tornar a remarcar que nosaltres som les encarregades de canviar totes aquestes perspectives explicades prèviament, i que som l'esperança d'aquesta humanitat que tant ens fascina i ens encanta explorar. Així, humanistes, aquest capítol s'acaba, però la història no ha fet més que començar. Moltes gràcies. Volem també agrair a tots els assistents, a la comunitat universitària, però també especialment a la família de Global Studies. Toni, Pablo, Teresa, Rosa i Carina i a la classe que tenim allà davant. Per on, un context de emergència lingüística també farem el discurs en català des d'una perspectiva local. La cosa és, sense saber-ho, que el primer dia hem creat un pont, un pont que es burrava fronteres i unia persones d'origins i backgrounds molt diferents. L'origina pot prendre diferents formes, pot tenir longues distàncies, pot tenir sovans, pot tenir petits rivers, o pot tenir enormes parts de l'oce, més grans que aquest. I resum, un pont, un eix, i no dividit, dues realitats molt diferents, però no tots els ponts són iguals. We were learning under completely new circumstances, attempting to adjust to the new reality, while also learning from each other. We discovered ways to become more ancient, wise, more open, and empathetic, d'alguna manera, a través de videotrocares, a través de la distància, hem pogut crear un pont, a breach that is called the Global Family. One of the most precious things I have learned in university here in UPF in this campus is the value of respect. Mentre es cala la tolerància implica un sacrifici, el respecte és un gest admiració que per l'altra persona que tinc jo davant, un respecte que per la diferència, que per l'alteritat, ja que no es basa en l'obligació, sinó en la voluntat d'entendre aquell que és diferent a mi. No obstant això, el respecte no és gratuït, i en aquests temps implica un esforç col·lectiu de tothom en aquesta sala. When we don't share common experiences, when we don't drink from the same water, when we don't go to the same school, when we don't trade the same train, we lose the bridges that exist between each of us. I aquí és quan el populisme i la guerra es carreguen tots els punts que hem construït. Aquest fàbre, com el sabreu molts de nosaltres estan d'heresmos, i un bon fonamental de la nostra societat va caure. A a bridge that all of us took for granted. The bridge we took for granted was partly destroyed because of the time we live in, a period of globalization and face-based world. Unfortunately, we have less and less time to stop and think of what it means to be a human. To be a human is to remember there is no other person tragedy, no war in just one country, or an ecological disaster happening in one part of the world. We are all interconnected and interdependent. If a person starts to only notice and reflect on world affairs and issues, he will realize that he is not the center of the universe, but merely a little portion of this world. And with this awardness maybe not everything, but some things will change. Now more than ever, it is our duty to reconstruct all these bridges, not for governments, but for people. De la mateixa manera que con un ne llengua mort, mor una manera d'entendre el món, el mateix passa amb els ponts. Quan un pont es trenca, les mans es separen, les abraçades es fan de donar i els petons queden enloblits. Aleshores, pompeu, enfront d'aquells que ens imposen el dogma i la guerra, construir ponts és l'acte més revolucionari que aquesta promoció pot fer mai. Una revolució que coneixi i reconcili, però que tingui en compte la memòria històrica. Una revolució que promogui l'amor, però no qualsevol cost. A revolucion that speaks up against individual is the group is suffering, but also speaks up against the group is the individual is suffering. Així doncs, la revolució serà global o no serà... Gràcies, pompeu! Molt bones tardes. Has de fresquito aquí, eh? Bones tardes, mi nom és Ivan Tendero, però només vull una cosa durant el meu breve discurs. Me gustaría haber dibujadas en vuestras caras una pequeña sonrisa, ya que veo caras un poco seria, yo es un día muy especial para todos nosotros, un día único. Con esto en mente me gustaría desear a los profesores que aquí están presentes y los que no, que nos han acompañado durante este viaje, nos han ayudado a pensar, a reflexionar y a preguntarnos el porqué de muchas cosas que muchas veces nos olvidamos y no somos robots. Por otro lado, la pompeu, juntarnos a todos aquí y poder decir, yo soy de la pompeu. Y por último, a todos los presentes, padres, madres, hermanas, todo. Muchísimas gracias por haber asistido. Hoy termina una etapa que comenzó hace cuatro años por la puerta y del fondo, que entrábamos como pollitos aquí a la universidad, chaval de 18, 19 años, con el nerviosismo del primer día, como es normal. Eso sí, con la mejor vestimenta que teníamos en el armario. Yo recuerdo que decía, mamá, yo no sé si estoy yendo a la universidad o a la comunión de mi primo. La verdad que era espectacular. Eso sí, todos teníamos algo en común, la ilusión en nuestros ojos, pero podíamos ver una cosa clara, teníamos ilusión por conocer a la gente nueva, por aprender nuevas cosas, por ver nuevas cosas, ver cómo olvidar estos seminarios tan míticos de la pompeu y el máster que nos hemos sacado negociando el cambio de seminarios. Juanito, te cambio el seminario 101 por el 103, a cambio te invito a cenar. O, si no, esos trabajos entregados a las 11.58 minutos de la noche. Qué placer. También esa época COVID, que no podemos olvidar hasta presente, esos micrófonos abiertos a las 8.30 de la mañana, donde se escuchaba la cafetera. Por favor, tenés cuidado en el micro. Y luego la vuelta, sin las mascarillas, que la verdad que hay gente que ha cambiado, que la ha cambiado hasta el DNI, espectacular. Y ahora, si me permití, estos son momentos que nos vamos a llevar siempre, porque hoy nos llevamos un título, hoy nos llevamos momentos y personas que la verdad que estoy muy feliz. Y ahora, si me permití, me voy a dirigir a mis compañeros y compañeros, que estáis todos muy guapos por aquí. También os digo, me hubiera gustado veros así una clase de primera o segunda o no de la mañana, pues veníais con las hojeras aquí hasta la boca, pero qué pena que no haya fotos por ahí, porque sería espectacular. Pues yo se lo quiero pedir y desear dos cosas. Una, que seáis muy felices, y dos, que luchéis por vuestros sueños. Les pensaré, faggot Ivan, les pensaré perquè parlo un poco más. Pero no, pensate un poco. Con el COVID, hemos aprendido una lección muy grande. Y no hablo del papel higiénico en casa, porque no. Esto lo quería meter. Sino que hemos vivido de primera fe, hemos vivido que de un día para otro te puede cambiar la vida en un segundo. De estar estudiando estadística, qué miedo estadística, estar planeando la fiesta de después o el viaje, qué raro, que nos vamos a pegar después de los exámenes. Por eso mismo, ser felices y luchar por todo aquello que queráis. ¿Por qué? Porque la vida te cambia en un segundo y de estar estudiando hasta encerrar en tu casa con familiares pasándolo mal y con una pandemia mundial, que es que mal que mía, mejor no mencionarla más. Por eso mismo, luchar. ¿Qué queréis? Entró en la Big Four. Adelante. Ves a por ello. ¿Queréis montar una granja? Empieza por dos gallinas y veta por él. ¿O queréis ir a Australia a cuidar de canguros? Veta Australia. ¿Avísame que os irá a visitar? Por eso no me quiero enrollar, que los organizadores estarán un poco enfadados conmigo. Y el caba después, si no, se calienta, no vale para nada. O de solo mejor, espero que seáis muy felices, promoción de management 2022, hasta siempre. El otro día, estaba pensando en la primera vez que hice la Pompeu, que no sé vosotros, pero mi primera vez no fue en la clase, fue cuando hice la matrícula, que no sé si os acordáis, que después de la matrícula había el circuito y te tenías que hacer la foto de Carmen de Estudiente. Que poco se habla de la foto, que en estos cuatro años no he conocido a nadie que esté contento con cómo sale. Pero si lo pensáis, ese carnet, esa foto, era toda una declaración de intenciones y de compromiso con nuestro propio futuro. Y es que independientemente de lo que nos trajo hasta aquí, algunos se apuntaron por curiosidad, otros por pura inercia sin saber que se iban a encontrar, creo que el factor como un cayenive, aparte de que todos salimos fatal en la foto de esa, es la calidad humana y el talento de los estudiantes que se graduan hoy conmigo. Así que antes que nada, enhorabuena a todos los que estés hoy aquí por conseguir lo que os propuséis en su día. Y es que cuatro años dan para mucho. Y durante este tiempo nos ha dado tiempo a cada uno deje su marca personal, ya sea por una duda que preguntó a un profesor, por una presentación en un seminario, o a lo mejor por un bailoteo que se pasase en el grupo de clase. Pero lo más importante es la huella que nos hemos dejado los unos a los otros. Somos amigos, algunos casi somos familia. Y no se nos puede olvidar todo lo que nos hemos desarrollado en esta casa y todas las oportunidades que nos ha brindado a estudiar en la Pompeu. Si lo pensáis, somos unos afortunados. Hoy culminamos una etapa y empezamos con otra. Es nuestro momento. Ahora es momento de soñar, de probar, de fracasar y de volver a intentarlo. Como han dicho antes, acordaros siempre, la vida es una carrera de resistencia, no de velocidad. Así que no tengáis prisa, no tengamos prisa. Además deciros que esta graduación marca el cambio con nuestra relación, con la sociedad. Y es ahora cuando empezaremos a aportar, a crear valor y a poner en práctica todo lo aprendido. Pero me repito en lo que he dicho anterior. Ahora se vienen etapas muy guais. Así que no las intentemos quemar. Ironicamente, aquesta etapa acaba igual que com va a començar. Amb una altra foto, la de l'Orla. Us veieu canviats? Jo crec que sí. Estem més madurs, més preparats i després de molts problemes sets, estem una mica més gestos per tenir impacte que volem, el món que ens envolta. Recordem que l'èxit el definim cadascú de nosaltres. Però independentment dels nostres objectius, el més important és mantenir sempre la nostra integritat. Cuidar la nostra salut i no oblidar que tot èxit es construïa amb esforç i passió. Tinguem per segur que el camí que queda no serà fàcil, que apareixeran pedres, però a l'hora sí hem conscients que entre les adversitats aflora les oportunitats. Mai se sap el que és millor. Els nostres objectius són de fet dinàmics. I per això sempre hem de deixar guiar-nos per la nostra curiositat i sentir-nos lliures de poder escollir. A mesura que avancem a la nostra camí, ja com alumni de l'OPF, expliquem també als futbolers estudiants d'aquesta universitat la nostra trajectòria. Ajudem-los a aconseguir aquelles pràctiques que t'han desitgen i creiem comunitat per a planar el camí de tothom. Fent això, veureu com a poc a poc deixar l'OPF anirà conquerint. Per acabar, siguem humils. És curiós, però a mesura que aprenem, més som conscients de tot el que ens queda per aprendre. Potser avui acaba la nostra etapa universitària, però l'aprentatge no ha d'acabar aquí. Hem de trobar la manera de ser eurodidactes, de continuar formant-nos per així donar sempre la millor versió d'uns altres mateixos. L'OPF ens ha marcat el camí, ens ha fet de suport i ara som nosaltres els que hem de surfegir les donades de la vida. Moltíssimes gràcies. Moltes gràcies, en pau, a la Catarina, la Maria, l'Ivan, el Carlos i el Javier, per aquestes paraules. Un fort aplaudiment, un altre. Molt bé, i seguim amb els discursos. Ara és el torn d'en Montserrat Vandrell, presidenta del Consell Social de la Universitat.fobre. Una salutació al rector i la comunitat universitària. Enhorabona, a tots els graduats i graduades, us adreço aquesta felicitació en nom propi i del Consell Social de l'OPF, que tingui el plaer de presidir. Com a Universitat, rendint comptes anualment amb cada nova promoció que s'incorpora el teixit social i productiu. Vosaltres, com a ciutadans i professionals que heu tingut el plaer de gaudir un privilegi que és el de la formació pública de qualitat, també esteu cridats a fer-ho. Des d'avui, sou els nostres millors embaixadors i embaixadores. Tingueu present la necessitat del retorn a la societat i a aquesta universitat i contribueu a que l'OPF mantingui el seu prestigi i la seva qualitat perquè futures generacions també en puguin gaudir com ho heu fet vosaltres. Sóc al final d'una primera etapa d'un llarg viatge. Porteu-m'ho orgull l'emprente del que heu après aquí i no parlo només dels coneixements, parlo d'actituds davant la vida, de la passió per aprendre, de viure amb responsabilitat i s'entitètic. L'any 2005, l'escriptor David Foster Wallace pronunciava, davant una promoció universitària com vosaltres, un discurs que després va recollir en el seu exquisit llibre L'Aigua és això, que comença amb una paràbola. Els dos peixos joves que van nedant i es troben amb un peix més bell que net en direcció a contrària. El salut de mal cap i els diu bon dia, nois, com està l'Aigua? I els dos peixos joves continuen nedant una mica més i al final l'un mira l'altre i fa, què dimònis és l'Aigua? No s'ha macut una manera millor de convidar-vos a l'escript crític, està desperts i a saber triar a què cal parar atenció per treure profit de l'experiència. No necessita més que mai ciutadans amb imaginació i oberts al món, que defugin fanatismes, que sàpiguen pensar i tingui la passió per canviar el món que els ha tocat viure. No ho oblideu mai. L'Aigua és això. Moltes felicitats a tots i a totes. Bona tarda a tothom. Graduades, graduats, familiars, amistats, personal de gestió, professorat i també a totes les persones que estan ajudant a l'organització d'aquest acte. Avui és un dia especial. S'ha dit, avui acaba una etapa, potser avui i demà en comença una altra i també s'ha parlat de la pandèmia, perquè sou una promoció especial. Dels quatre anys del grau com a mínim n'hi ha hagut dos molt marcats per la pandèmia. En aquest punt volia aprofitar per agraïu-se la comprensió que heu tingut en els pitjors moments de la pandèmia, perquè realment tot era complicat i sempre des de l'universitat ens hem sentit molt reclusats per tota la comunitat, els estudiants però també el personal de gestió, el professorat, tothom va estar en el seu lloc ajudant i comprenent la situació que teníem. Bé, us volia donar quatre missatges. El primer està relacionat amb la brillant lliçó que ens ha fet l'Adrià. Ell ens ha parlat que avui heu assolit un objectiu molt important, és un cim, com una muntanya. Fa uns anys us veu proposar pujar a una muntanya i avui esteu a dalt d'aquesta muntanya. Per tant, us hem de felicitar heu d'estar orgullosos i orgullosos de vosaltres mateixos. Estic segur que les vostres famílies, els seus estimats, estan molt orgullosos de vosaltres i també és el moment d'agrair a la família i agrair a les persones, les parelles, potser les persones estimades que us han ajudat i que han fet possible que hagi arribat on esteu avui. Perquè sou persones afortunades. Heu tingut una oportunitat i treballant de valent, treballant durament, l'heu aprofitat. Per això us hem de felicitar. Però us deia que sou persones afortunades. Convert recordar que en el món de cada tres persones n'hi ha una que té accés a estudis universitaris superiors. Un terç de la població mundial. Per tant, és important tindrem compte a això. El segon punt que us volia dir és estar relacionat amb el que ens ha explicat la Maria d'Humanitats i també la Ekaterina i en Pau han parlat de desigualtats, de problemes molt importants que té el món i han apel·lat a la oportunitat que tenim tots totes que teniu d'intentar posar un granet de sorra per millorar aquest món. S'ha parlat de guerra, s'ha parlat de molts temes. Em voldria afegir un. El ser human ha demostrat fins avui que s'ha de generar riquesa i hem demostrat que s'ha de generar molta riquesa però també demostrem dia a dia que no sabem o no volem repartir-la d'una manera digna perquè totes les persones d'aquest món puguin viure d'una manera digna. Aquest també és un tema que potser segons quines dades mires segons quines altres sembla que empitxarem però també és un tema en el que podem posar el nostre granet de sorra per millorar-ho. El tercer tema que us vull comentar també està relacionat amb el que ens ha explicat a l'Adrià. Ha parlat d'errors. Aleshores comparteixo plenament estic totalment d'acord amb el que he dit a l'Adrià sobre els errors. També, si he referit al Carlos, al Javier, al Ivan tots fem errors, en fet, en farem i el que diries sobre els errors és que, com a mínim, quan es produeix un error quan fem un error quan hi ha un error podem fer com a mínim 3 coses. La primera és amb aquest error no aprendre la lliçó. El qual vol dir que tornarem a caure en el mateix error. Aquesta seria la pitjor opció. Una segona opció és aprendre del nostre error. Això està bé. Si aprenem de l'error, en principi no tornarà a passar i millorarem com a persones. Per tant, aprendre els nostres errors. Però hi ha una tercera opció que és aprendre dels errors dels altres. Dic això perquè tindreu l'oportunitat, teniu l'oportunitat d'escoltar i reflexionar sobre les recomanacions, les propostes, els punts de vista que us donin els familiars, els pares, les mares, els tiets, els tietes, avis, avis. Tindrà l'oportunitat que són persones que voldran donar-us aconsells, vigilar això, vigilar allò. Són oportunitats que val la pena aprofitar, com també quan tingueu alguns ja la teniu, la primera feina, hi haurà persones que poden fer de mentors, mentores, i us poden ajudar. Val la pena que els escolteu per intentar aprendre dels errors que han tingut aquestes persones i els errors. El quart missatge que us volia donar està molt relacionat també amb el que ens ha explicat en Javier. Us deia abans que ara esteu a dalt de tot d'un cim, a dalt de tot d'una muntanya i segurament des de fa setmanes o mesos o potser demà ja estareu pensant en altres muntanyes i la vida és una tot un seguit de muntanyes que has d'anar pujant, objectius que et planteges, d'èxit una manera de mesurar l'èxit és simplement, l'èxit no vol dir tindre més riquesa o tindre més d'això, l'èxit essencialment és a solits objectius i per això us parlo de muntanyes, cada gran objectiu és com una muntanya, ara esteu a dalt d'una muntanya i aleshores el que us proposaria és que abans de pensar amb la muntanya següent gaudiu de la vista que teniu davant de la muntanya on esteu, aprofiteu uns dies potser i que gaudiu de la vista perquè si anem encadenant muntanyes i no gaudim de la vista de quan estem a dalt del cim doncs també s'ha dit doncs això potser pot dificultar que assolim un nivell de felicitat acceptable. Bé, vaig acabant volia dir-us que avui per nosaltres no és el darrer dia vostre en l'OPF volem saber de vosaltres heu vist que en l'acte d'agrodació han intervingut a alumni alguns van acabar fa anys uns altres fa molts anys aprofito per agrair a la Inoa que també ens ha ajudat avui aleshores el dius a i s'ha esmentat alguns dels delegats i delegades ho han explicat ens agradaria saber de vosaltres però també en la mesura de lo possible que participeu si esteu interessats interessades que participeu en les activitats que fa la universitat alumni per exemple en aquests moments estem posant en marxa 4 chapters 4 capítols OPF a 4 ciutats del món París, Londres el Chile i també Califòrnia i el desig que tenim és tindre molt de ciutats a tot el món on hi hagin capítols OPF els capítols OPF és una xarxa d'opf que estan en aquella ciutat a París, Londres que es posen en fum per fer activitats conjuntes des de l'OPF donem suport a aquestes activitats i la idea és que quan una persona es gradua o uns anys després arriba en aquella ciutat té l'oportunitat la possibilitat de tenir una xarxa de persones que li poden ajudar en aquesta persona a atarrar en aquesta ciutat fixeu-us que és un tema de col·laboració a alguns dels delegats i delegades s'hi han referit una altra manera que podeu cooperar si ho considereu per tu és amb una iniciativa que posem en marxa aquest setembre, que és abans de la setmana 1 en el vídeo es parlava de la setmana 1 la terrible setmana 10 doncs ara ja la setmana aquest setembre hi haurà la setmana 0 la setmana 0 serà una setmana abans de començar on hi hauran tot una sèrie d'activitats per les persones que comencen el primer any i tenim molt suport però ens encalm molt més de tant alumni com d'estudiants de segon, tercer i de quart que facin que donuin suport hi ha més de 70 estudiants i alumni que donaran suport i faran activitats les associacions d'alumnes també i per tant són maneres d'ajudar la universitat i també podeu ajudar molt a la universitat fent sugeriments penseu que el món va molt ràpid i va més ràpid que la universitat que el món universitari vosaltres ens podeu ajudar molt a incrementar la velocitat amb els vostres sugeriments sempre he pensat que una queixa o un sugeriment és un regal que val la pena aprofitar acabo com he començat amb una felicitació amb un agraïment als graduats i graduades a les famílies per la confiança amb la Pompeu Fabra un agraïment també al personal de gestió al professorat un agraïment a totes les persones que fan possible aquest acte el cor de l'OPF aprofito per felicitar-se per aquestes cançons meravelloses que han cantat, encara en queda una i també per agrair i felicitar totes les persones que estan contribuint a aquest acte tinguir el relleu que es mereix moltíssimes gràcies a tothom i molta sort vinga, doncs ara sí, aquest acte ja s'acaba la Universitat Pompeu Fabra us agraeix a tots i a totes a vostra assistència i d'una manera especial als graduats i graduades de la promoció 2022 ens acomiadem també dels familiars i amics que són a l'auditori i de tots aquells que ens han seguit a través d'internet i de les xarxes socials acabarem amb l'acte amb l'Ina Universitaria, el Gaudiamos i Guiturd que interpretarà el cor de l'OPF dirigit per la Aida Vera no sé si sabeu la lletra o no però com que segurament són molt llestos ja ho heu vist i fa molta calor, aquí al bano al darrere la teniu per tant la podreu cantar i acompanyar el cor tal com és la tradició i quan acabi l'Ina també demanem els nous graduats i graduades que desfileu de manera festiva no sé si com si fos una farra de la Pompeu Farra però de manera festiva cap al fons en direcció al vàpig de Jaume I on esteu convidats a una copa de cava de vostra condició d'alumni de la Universitat Pompeu Farra i on també podreu recollir un record de l'acte que és aquesta revista d'especial promoció 2022 de la revista 360 OPF on per cert sou els protagonistes de la portada per tant agafeu-ne una. Finalment demanem també els familiars i els amics que us uniu a la celebració on cop hagin desfilat tots els graduats i graduades atents perquè ara donaré indicacions rellevants per fer més ràpid el pas a l'altre edifici les persones assegudes a la zona 1 que és la zona de color taronja acompanyeu la desfilada de graduats i sortiu pel fons d'aquest pati i ara hi ha un canvi les persones assegudes a les zones 2, 3 i 4 passeu a la edifici de Jaume I per les escales que són aquestes de Quiral ara sí que hem arribat al final molt bona tarda a tothom i sobretot, gaudem i Guitur, moltes gràcies, nois i noies.