 i la Universitat, un petit món construït a base de grans històries. L'àgrima, somriures i amor. El lloc on es fabriquen els somnis i neixen les futures estrelles. Senyores, senyors, tinguin preparades les seves entrades per que acaben d'entrar. Pumpeu-bot, una universitat de pel·lícula. El primer dia vaig tenir molts nervis, la veritat. Jo pensava que a tothom quedava molt gran. He ha sortit d'un gra que mai em surt tan gran. I estava com, joder, no, avui precisament no. Jo vaig equivocar i no vaig venir a aquest campus. A mi em va acompanyar ma mare. Si hagués de definir la Pumpeu en una paraula, crec que seria oportunitats. Una paraula. Disciplina. Exigència. Intensitat. Estress. Intensitat, intensitat, intensitat. Què tu volies? Un dia de fer una ràpid. Una aventura. L'espai on he passat més temps és a l'edifici del Vint, al pàtic, concretament, als bancs i al bar. La biblioteca. On he passat més temps ha sigut detallers? Los pafes detallers. Sense dubte, aquí l'ha placegut en berg. Han posat uns sofàs de color vermell. Oh! On que hi ha un sofà, segueix estant en la universitat, i no te pots tombar com a tal. A mi em sembla un pàf, el que tu vulguis. Tots som Pumpeu. C, C. Ens estimem tots molt. Clar, clar. Aquesta ciutat és molt petita, i només pot treure el campus. El meu campus a la Pumpeu és, òbviament, ciutadella. òbviament, el de poble nou és el meu camp. L'edifici 40, que tenim tot això del vidre, tenim les aigües. La placegut en berg li dona mil voltes al pati de Jaume I. Tot el que és zona de detallers, que tenim puffs, punt per poble nou. El camp Pusmar no hi ha estat, potser és per alguna cosa. Ah, hi ha un altre camp Pusmar, no sabia ni que existia. Realment els al mar ningú els entén. És tan petit, i tant de tu a tu, que jo crec que ja som una família i et coneixes amb tothom. A ciutadella et trobes més gent amb traje. Precisament, però el que veus de fora, això és una banda hipster. Intentar anar d'alternatius, potser una mica de daddy-issues. Sente que le importa un poco más la imagen así artista que puedan dar. Flipats, no? El cafè és molt important. Límit dos cafés al dia. Si hi ha un examen el que sigui, potser trec o quatre. He vist a gent que se le va de las manos... No, 4. 5 cafés al dia. La màquina de cafè. Ha fet un cafè que és absolutament esquerós. El que a mi respecta, aquest cafè és el millor que he provat. What? Depèn de la setmana. He de dir que la primera, la segona... Pots prendre algun cafè, però ja està. En canvi, la Déu... I com s'apropa? Ja és aquí... Terror. La setmana Déu és terror. I la setmana dels exàmens, la setmana Déu. Horror. Què ha passat? No he estudiat, no he fet els treballs. Malactivity, tombis en forma d'exàmenes que venia d'altres de mi. Terror. La seguretat del planeta corre risc. I per això necessitem els nostres agents més internacionals. Vaig fer Erasmus, vaig anar a Hong Kong. A Corea del Sud, a la ciutadania. Màstric. Boston, als Estats Units. Islandia, a Texas. Ha estat brutal. Una de les millors experiències de la meva vida. Quin ambient tan romàntic que es respira. Em venen ganes de ballar. Per el tema romàntico, diria que és en la Pompeu Farro. I la Pompeu Farres poden llegar a ser destroços considerables. Potser sí que la Pompeu serà una comèdia romàntica, així, tontita. Pots anar a la biblioteca. Evis, passa. Una de pòsits. Què dius? Sí, hi ha un circuit. El circuit està fet. Més o més en poc gràcia, perquè el primer es fa moltes parelletes. I penses, què m'ha acudit? Potser l'entrencanta. Actualment tinc parella i és de la Pompeu. No sóc un gran exemple. Oh, sí. Interrompem la projecció per oferir-vos un minut publicitari. Has acabat la carrera? Descanat amb ganes de més? Doncs arriba la comunitat alumne. El programa alumne és un programa gratuït. D'ajudarà a millorar el teu currículum. Sí, de fet, jo estic apuntada al programa. Tots són avantatges, al final, no. Crec que la Universitat m'ha portat moltes coses bones, i seguir-les mantenint és que algú m'agraï. No posis aquesta cana. I ja saps el que toca. Toca plorar una miqueta. El que més trobaré a faltar seran els amics. Hauríem de durar tota la vida. No sé si algú seria posar cap pas d'acabar la universitat sense aquestes amistats, a vegades. De fet, jo sempre dic que m'he tret la carrera, gràcies a ells. Jo, en els meus amics, he trobat una segona família i ho dic amb la mà al cor. Afronta el futur amb ganes. Molt segur de la meva educació. Us fa respecte, però també tinc ganes de veure què em ve. Avui just començo a treballar ja amb una empresa, llavors és com que ja salto al món real. El futur l'afronto amb moltes ganes, la veritat. Vindran coses bones. Sí. Si és que aquests estudiants són unes estrelles, us mereixeu aquest premi. És el moment dels discursos. En lot i en lotes ho hem aconseguit. Està aquí a Música? Molta sort en aquesta nova etapa. A menjar-se al món. Felicidades, ya hemos acabado. A mi m'ho aniu ara i recordo sempre que el Carbassot el que pot. Ja ho tenim, això. Ara, tots, a disfrutar. Conduirà l'acte Judit Pastor, periodista i antigalumna de la Universitat Pumpeu-Fabra. Què tal? Molt bona tarda a tothom. Benvinguts. Graduats, graduades, pares, mares, familiars, amics, professors. Ho saludem i agraïm la vostra presència avui aquí a la Universitat Pumpeu-Fabra. Saludem també les persones que seguiu aquest acte des de l'auditori d'aquí al costat i també saludem les persones que ens segueixen en directe a través d'internet. Em fa molta il·lusió ser avui aquí amb tots vosaltres, perquè fa uns anys jo també era seguda en aquestes cadires, primer a la graduació de periodisme i després també a la graduació d'humanitats. Així que segurament comparteixo amb tots vosaltres aquesta barreja de nervis, d'emoció, d'alegria, de tristesa, aquesta barreja d'emocions d'un dia tan especial com aquest. Així que em fa molta il·lusió ser aquí amb tots i totes vosaltres. Avui celebrem el 29 acte acadèmic de graduació de grau de la Universitat Pumpeu-Fabra, que compta, com sempre, amb el suport i la col·laboració del Consell Social. Els actes de graduació, ja ho sabeu, simbolitzen un fi de tapa, simbolitzen una Déu, però avui no volem que us quedeu amb aquesta part, volem que us entreu en tots els anys que heu viscut aquí a la Universitat Pumpeu-Fabra. Aquest vídeo que acabem de veure és només una petita mostra de totes les vivències, de tots els records, de totes les anècdotes, de tots els moments que heu compartit aquí a la Pumpeu. I segurament, algun dels protagonistes del vídeo que acabem de veure és aquí assegut entre nosaltres. Aquest any sou més de 1.700 els graduats i graduades que assistiu a l'acte de graduació. Per això, aquest acte s'ha dividit en 6 sessions que van començar ahir i acaben avui aquest vespre amb vosaltres. Aquestes sessions cal sumar-hi també el jurament hipocràtic dels vostres companys del grau en medicina, que es va ser el mes de juny, i també la graduació dels companys del grau en filosofia, política i economia, que serà el cap de setmana vinent. Per a tots ells i sobretot per vosaltres, us demano un fort aplaudiment. Els que rebreu el diploma en aquesta sessió sou els graduats i graduades en administració i direcció d'empreses i en economia. Ara, si feta la benvinguda, l'acte continuarà amb la lliçó de graduació a carreg de Núria, Domínguez Caballero, alumni de l'UPF, lliçenciada en economia i dret, actualment, és responsable d'aliances estratègiques i innovació oberta a SEAT. La seva lliçó porta partítol o la futur. Aniré, bona tarda. Benvolgut, rector. Benvolgut de gà de la Facultat d'Economia i Empresa i resta d'autoritats acadèmiques. Estimats graduats i familiars. És per mi un plaer i un gran honor, sobretot, estar aquí amb vosaltres aquesta nit. Vull donar les gràcies a l'universitat, en espècie del programa alumni, per aconseguir-me l'oportunitat de poder dirigir-me a vosaltres avui aquest vespre. Gràcies per la confiança depositada i gràcies per permetre'm reviure el que jo també vaig viure en aquestes mateixes cadires al 2005, ara ja fa 17 anys, perdona, 17 anys. I abans de res, vull donar-vos la Nora Bona a tots els estudiants que esteu aquí a punt de recollir vostra diploma. El diploma és un símbol del final d'una etapa, i espero que aquesta etapa hagi estat molt feliç. Per tant, Nora Bona de tot cor. Des que em van contactar per fer la lliçó, han tornat molts records de la meva... dels meus dies a l'universitat. Hem fet un repàs en el vídeo que acabeu de veure, però, bàsicament, eren les hores passades a la biblioteca, a les aigües, al búnquer, que era la maroteca, les pràctiques que, quan nosaltres estudíem, eren individuals i que no teníem dubtes en fer-les amb equip, les festes, l'arasmus, el viatge d'aquador, el viatge de final de carrera... I com no, totes aquelles hores passades al bar, que durant el primer any eren al bar gran, però que a partir de segon, el bar petit es va convertir en aquell company inseparable de fatigues per a totes aquelles pauses que eren tan necessàries. I aquelles hores al bar, evidentment, ens van ser compartides amb els companys, amb els amics escrites amb majúscules. I de la meva època de l'universitat, m'he importat grans amics, espero que vosaltres també. Tentat tots els records, ho guardo un del primer dia, ens va venir a rebre la classe al de cada de la facultat en aquells moments i ens va venir a donar la benvinguda. I mai oblidaré una part del seu discurs. Ens va dir que eren molt afortunats per estar a la pompeu, que els horaris estaven dissenyats expressament perquè ens haguéssim encosi ànima a l'estudi i només a l'estudi. I que el dia de demà estaríem molt orgullosos d'haver estudiat on havíem estudiat. Si us he de ser sinceres en aquells moments, he de reconèixer que em va semblar molt exagerat, tan exagerat que encara me'n recordo. Ara bé, us puc assegurar que quan vaig acabar la carrera creia fermament en el significat d'aquelles paraules i, a dia d'avui, amb tots els anys d'experiència que porto les esquenes, encara ho crec més. Si hem de fer balans, crec que som uns afortunats per haver tingut l'oportunitat d'estudiar la pompeu fàbara. Una universitat pública amb aquest nivell de qualitat. Una universitat molt jove que ha estat capaç amb molt poc temps de mirar ull a ull a les universitats que compten amb una gran tradició i reputació. I no només això, sinó com acabem de veure en el vídeo, en els darrers anys hem vist com la pompeu ha crescut i ha expandit la seva oferta acadèmica cap al sector tecnològic i de les ingeneries. Així mateix crec que també hem estat molt afortunats de tenir el recolzament de les nostres famílies. Un recolzament que ha estat tan emocional com econòmic i que ha fet possible que estiguem tots aquí. S'han ocupat i preocupat de donar-nos una bona educació i estic segura que han contribuït a fer-vos les èpoques d'examen molt més fàcils. Així que avui, mares, pares i tothom, també esteu de celebració, un merescut agraïment per tots vosaltres. I m'agradaria també dirigir una especial menció a tots aquells alumnes que, per les circumstàncies que siguin, heu hagut o heu volgut compaginar els estudis amb el treball, perquè els vostres esforços han estat dobles, o sigui, un bravo per vosaltres. Ara m'agradaria que us prenguéssiu uns segons i que miréssiu el vostre voltant. Esteu veient els amics i els companys, que, com ve, diu la paraula, us han acompanyat al llarg d'aquests quatre anys. Intenteu recordar el vostre primer dia quantes coses han passat en quatre anys, oi? Quan heu canviat, quan heu après, com heu crescut, és per estar-ne satisfet, oi? Doncs bé, per molt que avui tingui un sentiment de nostàlgia de que aquesta època s'acaba, això no és el final. Avui no dieu adeu. Avui obriu una nova porta i dieu hola al futur. Dic que no dieu adeu, perquè els vostres amics seguiran amb vosaltres. És cert que en funció dels camins que trieu no serà tan fàcil com ara. Uns marxaran a treballar a l'estranger, altres es quedaran, després serà la inversa. Però res d'això ha de servir d'excusa. Com tota la vida, mantenir l'amistat costarà esforç, però val la pena. I, a més a més, potser ara no en sou conscients, però totes aquestes persones que esteu aquí assegudes per graduar-vos, per recollir el diploma, en aquests moments, vosaltres sou la vostra primera xarxa de contactes professionals. Per tant, jo us animo a que us utilitzeu els uns als altres, que us ajudeu a créixer. D'altra banda, tampoc dieu adeu a la universitat. Dieu adeu temporalment a les classes, però des d'avui mateix teniu un nou vincle amb la Pumpeu. Passeu de ser alumnes a ser alumni. I això que pot semblar un simple joc de paraules en realitat té un significat més ampli. A partir d'ara i de cara al món exterior, vosaltres i la Pumpeu estareu lligats per un fil. Durant els primers anys de carrera professional, el vostre títol de la Pumpeu serà la vostra carta de presentació. De la mateixa manera que allà on aneu, vosaltres sou una representació de la Pumpeu. Sareu la seva cara visible, els seus embaixadors i els que ajudareu a construir la seva reputació. Per tant, sigueu conscients que els vostres respectius èxits estan lligats. I sí, he dit temporalment adeu a les classes. Temporalment, perquè tal com evoluciona les tecnologies, les professions i les capacitats requerides per determinats treballs, la formació continua i les actualitzacions són un masc ja d'avui i seran un masc de demà. Per tant, és més que probable que acabeu tornant a les classes, però aquest cop quan ho feu, ho fareu un caràcter i un perfil molt més executiu. I ara m'agradaria dedicar uns minuts al futur, el que us esperen els propers anys. Teniu davant tot un món d'oportunitats on vosaltres i només vosaltres sou els que heu de decidir i començar a fer camí. Teniu davant un llens en blanc i tota la llibertat del món per decidir com el voleu pintar. Ara canvieu la responsabilitat d'estudiar per la responsabilitat de treballar. I si em permeteu, m'agradaria donar-vos uns quants consells que he après jo mateix mentre feia el meu propi camí i que crec que es poden ser d'utilitat. El primer de tot és que no tingueu por equivocar-vos. Penseu que no tothom té clara quina és la seva passió a la vida i que potser hi ha persones que no la trobaran mai. No passa res. A la vida ens poden agradar moltes coses i és una qüestió de temps descobrir-ne quines són les que ens agraden més. Per tant, quan abans i més coses proveu, abans trobareu aquelles coses que em fan feliç. No tingueu por a fer passes enrere o a canviar de camí cap a una direcció diferent. La vida professional és molt llarga i teniu temps. El segon vest poden arribar a ser la millor opció, perquè la vida no és un problema de matemàtiques. Les oportunitats es busquen i es troben. Hi ha molt poques ocasions a la vida on les oportunitats es deguin exclusivament a la sort. Doncs la bona sort es treballa. Coneixeu la frase d'estar al lloc i al moment adequat. Bé, el moment adequat sol venir per circumstàncies externes i normalment no les podem controlar o estar en previstes. Però el lloc adequat és un concepte en el que sí que podem treballar per ser-hi, quan calgui ser-hi. En aquest sentit, si us plau, marqueu-vos fites sobre què voleu aconseguir, cap on voleu anar, i no us compareu amb els èxits dels companys, si no avalueu la vostra evolució en funció de les fites que us heu marcat vosaltres mateixos. Comproveu si aneu en bon ritme o si us esteu desviant i, en cas que així sigui, valoreu les causes. Si es deuen a vosaltres el tipus de feina que feu o a la cultura de l'empresa, potser haureu de pensar en prendre decisions de canvi. Però també pot ser que la desviació es degui a qüestions conjunts, com ara pot ser el mercat laboral o les crisis econòmiques. En aquests moments, vosaltres haureu de ser comprensius, pacients i resilients. Abans, us he dit que sou vosaltres els únics que heu de prendre les decisions. Això no vol dir que no pugueu tenir ajuda en el procés de decisió. Tingueu referents. No em m'estic referent a la figura de l'Ídol aquí a admirar, però que està lluny, no és accessible i no el coneixerem mai. M'estic referent al vostre entorn. Coneixereu la gent a la que admirareu. Per determinats aspectes concrets, bé per com concilien la vida professional amb la personal, bé per com som capaços de plantejar i resoldre problemes, per la seva visió estratègica, per la seva capacitat de liderar, simplement per la seva empatia, no cal tenir un sol referent, em podeu tenir molts. Demaneu-los ajudar. Ells us poden ensenyar i us poden fer créixer. Espero que mantingueu l'esperit d'aprenentatge continu, de tot, de tot, de veritat, de tot s'apren, dels èxits, dels errors, dels vols i dels malgefes, dels companys, de l'equip, de tothom. A ser ad sol responsable de la innovació oberta. Una de les filosofies que hi ha en innovació i més en concret en les proves de concepte és la de testar-se molt ràpid i per aprendre ràpid. D'aquesta manera, si ens equivoquem, ens equivoquem poc i podem aprendre dels errors i seguir provant i arribar a l'èxit a través de la iteració. I la vida és exactament igual. Un procés de millora continua, prova d'error, prova d'error. Si veieu que la feina, la curva de l'aprenentatge, no només és concava, si només no té pendent, ja és hora de canvi, és hora de sortir de la zona de confort i anar cap a la pròpia aventura. Si us plau, no sigueu conformistes i tingueu pensament crític. No dubteu en qüestionar l'estat oscuo, perquè això us farà progressar. Porteu amb vosaltres la cultura de l'esforç, el compromís i la perseverança, valors que tots vosaltres compartiu amb la pompeu. I he deixat per al final el més important. Sigueu humils i agraïts. La vostra progressió no dependrà només de vosaltres. Dependrà dels vostres caps que us hauran ensenyat i us hauran obert les portes i el camí. Dependrà dels vostres companys i dels vostres equips. No ho fareu pas sols. Per tant, sigueu agraïts, perquè tot el que doneu us ho tornarà. I ara, ja per conclobre, us vull desitjar molta sort en aquesta nova etapa que comença. Avui us acompanyo amb moltíssima il·lusió, obriria aquesta porta per dir-li, o la futur. El futur és vostre i no oblideu que vosaltres sou el nostre futur. Menjeu-vos-al. Bon viatge i la millor de l'esforç. Moltes gràcies a la Núria Domínguez Caballero per la seva lliçó de graduació. Moltes gràcies també al cor de la UPF i de la seva directora, Aida Vera, que han interpretat Good News, és una peça espiritual negra harmonitzada per Wolfgang Kielber. Ara sí, ara arriba el moment més esperat. A continuació lliurarem els diplomes commemoratius els graduats i graduades de la promoció 2022. Com que les últimes setmanes han augmentat els contagis de la Covid, haurem d'habitar al màxim, els contactes interpersonals per prevenir els riscos de transmissió de la malaltia. És per això que quan pugeu a l'escenari a recollir el diploma, eviteu les encaixades de mans i qualsevol altre contacte físic. No treu que les autoritats, els vostres companys i companyes i també els familiars, amics i professors us aplaudiran de valent. Per cert, aquella càmera que teniu allà és la que teniu per quan recolliu el diploma, si voleu saludar, i així apareixereu també en pantalla. En aquesta darrera sessió, ja ho sabeu, lliurem els diplomes de la Facultat d'Economia i Empresa, i és per això que demanem, si us plau, que pugin a l'escenari Oriol Amat, el rector de l'UPF, Walter García Fontes, de Gada de la Facultat d'Economia i Empresa, i Maria Gundín, responsable de fers acadèmics de la Facultat d'Economia i Empresa. Primer de tot lliurarem els diplomes, els graduats i graduades, en administració i direcció d'empreses. Els que s'hi esteixen avui a l'acte són 132. Veig que ja esteu a punt per tant, comencem ja l'entrega dels diplomes. Aniré dient els noms, i a cada nom, si us plau, un fort aplaudiment. Comencem. Maria Dalmar Abadía Rimbles, Paula Acero Miras, Inés Aldana Marín, Maria Alegre López, Nil Andreu Gordillo, Carla Ayuso Moncayola, Alejandro Baltenaz Prats, Laya Baranera Pinilla, Mayol Barbero Iváñez, David Barceló Canyavilla, Sara Veloki Martínez de Albeldorf, Lídia Beltrán I Puello, Laya Burras Sivit, Mariangela Butang Faus, Silvia Cabellos Garfon, Laya Calle Ialonso, Aina Camats Itorrents, Mireia Camany Oliva, Isidra Canaleta Iblanc, Pau Carballo Imartín, Ariadna Aurelia Carrascosa Espinosa, Laura Casajuana Larké, Anna Casanovas Riera, Maria Casas Riera, Laya Castillejo Salinas, Paula Sador Rujé, Marc Charles Gela, Angela Nicol Cholán Cabrera, Marta Cloutet Matamala, Marc Colom Cervera, Ton Consul Vivar, Marta Corumines, Álvaro Crespo Maesu, Laura Cuadra Salvador, Marina Putillas Consuegra, Artur Doliou Faneca, Germán Durán Beltrán, Ignacio Escartín Pérez, Ricard Estruga Pibernat, Ainoa Falcón Canudes, Marc Fernández Imonyó, aquests aplaudiments que no de caigui. Albert Fernández Sánchez, Arón Fernández Sánchez, Georgina Fló Isalinas, Cristina García Muñoz, Adrià Gómez Cuen, Ignacio Gómez Roca, Paula Goñi Croizier, Daniel González Lamza, Sebastián David González Vergara, Marcel Guardiola Magallón, Raúl Guevara Lozano, Julia Gichens Manier, Andrea Huerta Gutiérrez, Blanca Huerta Ortiz, Joel Jaén Ramírez, Minxing Jiang, Marta López Cantero, Guillem López López, Pablo López Mosquera, Claudia Mallada Giné, Pedro Mari Muñoz, Pau Martí Jalón, Vinga més aplaudiments! Marta Martín Alfaro, Julia Martínez Huerta, Lídia Martínez Falo, Jaume Martínez Martín, Carla del Mar Martínez Mateos, Judit Mas Alibés, Gabriela Mallorca Caral, Maria Miramen Garriga, Marc Moles Azzarra, Laura Molist Sala, Adrià Montiel Idelara, Andrea Morante Puertas, Albert Moreno Farrés, Daniel Muñoz Moreno, Pablo Muros Closa, Alejandra Naum De La Maza, Marta Navalls Plana, Emma Navas Martín, Nicola Nicola Nicola F, Martí Noguer Ullastre, Martí Oriol Planella, Joana Palmero Iescoferts, Ana Pérez Conde, Elena Pérez Llombe Quintana, Juliana Pérez Llambe Quintana, Gerai Pérez Perossanth, Núria Pérez Rossell, Julia Pla Gómez, Alaitz Puig Aixemeno, Carlota Puig Campunys, Applaudiments, Paul Puig Pinyol, Cristina Puig Sala, Ariadna Roqui Pérez, Noymí Arroquipérez, Roig Masnou, Sergi Romano I Fortuny, Andrea Romí Llobet, Llorenz Saltó I Cortassa, Àlex Salvador Santos, Luís Senagostín Ballesteros, Miriam Sánchez Sánchez, David Santiago Masegosa, Bertha Sator Rossell, Maria Simón Grau, Pablo Simón Pérez, Marc Sistere Niuvo, Belén Soleil Castells, Clara Tayadella Ipallicem, Xavier Torres Gil, Carla Torrella Olucha, Oriol Trigo Morante, Maria Trilla Iotchoa, Sergi Tronco Icarrasco, Mónica Tuberti Costa, Jennifer Turcadiz, Maria Isabel Ulloa Cruz, Alejandra Unzain Deu, Marc Balles Guinarc, Mireia Valls Sagarra, Julio Fesar Basquet Castillo, Gerard Ventura y Colomer, Lluís Verdaguer, Carlota Bernis Vidal, Silvia Vidal Abarca Acosta, Noemi Villanova Gallar, Miau Wu, Claudia Xifre Ventura, Jinguier Guier, Vinga, que allà acabem. Anna Lluís Vidal, Pol Pasqual Roca, i Carles Escarate López. Un fort aplaudiment. La Narabona a tots i a totes. Ara continuem amb els diplomes commemoratius, els nous graduats i graduades en economia. Els que s'hi esteixen avui a l'acte són 121 i es disposen ja a recollir el seu diploma. Vinga. Daniel Alvarez Buxadera, Marc Amat Pallejar, Francisco Amigo Calero, Ignacio Arola Castillo, Caral Baixán Gaete, Gerard Ballespí Soler, Raimund Ballart Florensa, Tamara Bellido Aved, Ferran Boada Vergadà, David Branes Hipólito, Eloi Brivian Corredor, Julia Bolet Illopis, Iker Cesar Caballero Baragagni, Joaquim Canellas Larruy, Pere Carboneras Luís, Miguel Ángelo Carvallo Bessa, Judit Casanellas Graells, Marta Casas Sánchez, Laura Castro Cano, David Feresuela Orta, Pau Feresso Prós, Llangiu Chen, Bernat Columines Bertran, Julia Comabella Curjo, Jordi Corbera Ros, Pau Costa Capdevila, Fran Cucharrera Puig, Paula Dalmau-Cordón, Ignasi de Carlos Itulós, Sandra de Moragas Olmos, Pere de Sula Morales Casals, Pablo de Legido Contreras, Esther Alvira Segales, Paula Escribacufil, Candela Espósito Català, Patricia Esteve Molina, Ferran Fernández Alcaide, Marçal Fernández Hernández, Raquel Font Navarri, Aina Forest Ifon. Vinga més aplaudiments, sisplau. Pol Galindo I Martín, Fuliomaria García Bosque, Dayana García Llanes, Lara García Rodríguez, Ferran Gascon Lloret, Mónica Gil Fustem, Anna Gomarteli, Manel Gómez Delespino, Ignacio Gómez Rodríguez, Julia González Dresden, Max Griera Jiménez, Paula Gutiérrez Mayordomo, Joangy He, Nerea Herbella Gil, Maritxell Ibañez Torres, Carlos Laguna Gil, Paul Laporte Iaparizi, Marta Lillón, Julia Bonfales Remacha, Iaparizi, Marta Lillo Mendez, Paula López Brallans, Hugo López Cerveram, Guillem López López, Vinga som-hi, Martí Macías Isolés, Valvíc Rameix Magbuani Martinez, Marta Manau Salgado, Mireia Manuel Larios, Vicent Martí Rosalló, Òscar Márquez Expósito, Carlos Martínez Torres, Núria Masanes Bardague, Claudia Maimón Rodríguez, Candela Mazaira Llorente, Bel Mir Monjo, Luis Monzón Holguín, Ivan Moreno Calixto, Marxau Monyot Mir, Miriam Nerín Lanau, Chloe Nicolau Alba, Aleix Novençà i Castellarnau, Alexandra Olària Guardiola, Ferran Oliva Delos, Arianna Ortiga Espina, Albadan Ortín Sánchez, Més aplaudiments, Pilar Palatín Otal, Eloi Pasqual Rodríguez, Ferran Pasola-Cross, Enric Pairet Cervantes, Anna Pérez Ramírez, Albamaria Pérez Torres, Laura Piñar Salas, Aniol Quezada Sidera, Alisenda Raola Icodina, Abel Real Ambrinos, Judit Roberto Pallarés, Laura Ricó Rios, Anna Robert Gil, Jari Matiu Roman Dejesus, Jordi Rua Villalba, Anna-Robert Gil, Jordi Rua Villalba, Mariona Sales Fernández, Xavier Sanz Kosso, Joan Segura Martín, Joan Sierra Sánchez, Arez Simón Bila, Vinga, som-hi! Raquel Simón Cabería, Albert Sorrellés Blanco, Mireia Ticó Faliú, Guillem Tobias Larrauri, Ainoa Todorí García, Irene Balbuena Navarro, Ángel Valverde Areste, Marta Vidal Claramún, Carla Bila, Paul Vilaseca Panadero, Dai Carjuana Zambrano Mestanza, Vinga, acabem. Víctor Lacruz Bonilla, Martí Perostes González, Paula Hernández Guzmán, Marc Faliú Miró, Aina Prat Jareño, Iaitor Prohenz López, un fort aplaudiment per el diploma jazz a les vostres mans, així que moltes felicitats a tots i totes, un fort aplaudiment. Fins aquí el lliurement dels diplomes commemoratius a tots els nous graduats i graduades. Agraïm la presència a l'escenari d'Oriol Amat, rector de l'OPF, Walter García Fontes, de dada a la Facultat d'Economia i Empresa, i Maria Gundín, responsable de fers acadèmics de la Facultat d'Economia i Empresa. És l'hora dels discursos dels recents graduats i graduades que adreçaran unes paraules a tots els companys, familiars, amics i professors en nom i representació de la promoció 2022 de l'OPF. Primer de tot us els presento i després aniran pujant aquí al faristol. Ells són Laron Fernández Sánchez, del grau en administració i direcció d'empreses, i el Guillem López López, del grau en economia. Gràcies per haver escollit també les persones amb qui compartir aquest viatge. Això és el que diria Laron de Primer de Carrera, i espero i desitjo que tots vosaltres puguiu dir el mateix. És per mi un honor posar veu en aquesta graduació a la nostra promoció d'administració i direcció d'empreses. Com ho he fet aquests quatre anys com a delegat. Després d'un batxillerat on la majoria de nosaltres eren les millors puntuacions de la classe, vam arribar a la Pompeu veient com el mateix esforç que feien per aconseguir-les, aquí ens servia per treure uns cinc i amb prou feines. En el meu cas un, un com avui. I aprovant en una recuperació de la que no recordo la nota on vam decidir que el millor que podíem fer era deixar d'estudiar el ciso del Barça del PSG. Primer dia el ser és que pocs dies tenen un impacte tan alt en el nostre futur. Tot hagués pogut ser diferent si en aquell primer dia decidís seure a l'extrem o posat no ho vas fer, lluny de les persones amb qui molt probablement avui compartirem cerimònia, lloc, Bernat, Pol i tot el grup. D'igual forma que tots vosaltres també esteu avui rodejats de persones que estimeu la mäta. La senyora de les xarxes i les xarxes també ha sigut una cosa molt important. Hi ha unes xarxes molt indispensables, classes, seminaris, serveixes al bar, futbolins i bompeu farres. Vam descobrir que era la vida universitària. Fins que un 14 de març de 2020 ens enviaven a casa dues setmanes. S'acabaven així al Bar i les festes, El confinament es queda, el confinament. Per sort, la situació acabava. Tot i que per a alguns de nosaltres ho feien portant-se persones que encara haurien de ser aquí. Tornant a les classes, camuflats, darrere una mascareta, vam aprendre a llegir somriures amb la mirada i ens vam retrobar amb la normalitat. Seguia la nostra etapa universitària i, entre eras mos i octatives, tornàvem a viure un inicí que ens va fer conèixer persones. Carles, Laura, Anna. Mentre ens preguntàvem per què ens hem conegut tan tard. I, a partir d'ara, com encara és massa aviat per parlar de final sense nous inicis, seguim especialitzant-nos o fem un voluntariat. Fiquem per una big fort, ho ajudem al món des d'una consultora. Unim-nos, creixem i aixequem rondes en un startup. Gestionem carteres d'inversió des d'un gran fons o banc internacional. Apliquem el funcionariat i retornem de la millor manera la inversió cap a la societat. Emprenem i defensem el nostre somni. Allà on anem creiem-nos-ho, perquè tenim molt talent. Però, sobretot, recordem què hem après de la universitat, que tot i haver dedicat molt d'esforç en exàmens dels que avui no recordem la nota, els millors moments han estat rodejats d'aquelles persones del primer dia, de les que hem anat coneixent al llarg del camí. I seguim el nostre cor, perquè quan, a diferència d'avui, arribin finals que no es puguin celebrar, mirem enrere i diguem, gràcies per haver escollit tan bé les persones amb qui compartir aquest viatge. Amics, amigues, que tingueu molta sort. Benvinguts, companys, companyes, professors, professors, famílies i autoritats. Segurament, avui és la primera vegada que parlo amb la majoria de vosaltres. Amb d'altres, en serà la darrera, però sé que amb alguns el contacte seguirà durant molts i molts anys. Avui s'ha autorgat l'oportunitat de compartir unes reflexions que suposen la culminació d'aquests 4 anys a la universitat. Una universitat que ens va acollir amb els braços oberts quan vam arribar, i ens ha fet créixer per ser les persones que som avui en dia. L'UPF. Recordo els primers dies de classes. Tothom amb camisa i pantalons chinos. No vas i sé que causem una mala impressió i no podem formar un grup d'amics. A les dues setmanes, i d'agut a les tres, per les classes de matins, i tardes i els seminaris, la gent passava de les aparences i combinava els pantalons de sandall amb les cares llargues. Recordo també els primers suspesos, especialment dus per aquells que veníem amb notes de nou i deu al batxillerat. El tasso de hojes, de la clàudia sanguinet i anal·licidadades. Els baps i els bebs, a les classes de matemàtiques. O les boldam, al bar del vin, en una hora l'enriqueta camps. De fet, enriqueta, aquesta van al teu honor. També recordo les classes particulars de la Ronyada, on assistíem 20 estudiants dels 200 matriculats. No sabrà estar a la càmera, però a Ronyada, després de venir totes les teves classes, espero que ja em consideris un íntim amic. Però sobretot recordo la lliçó més important que en Jaume ens va ensenyar a les classes d'econometria. A vegades, a la tercera, no va la vençuda. Però eh, ho hem superat. I avui som aquí, amb el grau d'economia i amb un màster en grec gràcies al Jordi Galli per l'economia avançada. Sef Haristó, Jordi! Deixant davant dels professors, m'agradaria parlar amb vosaltres, graduats, però m'agradaria parlar amb virtut de persones, no de graduats. He dedicat 4 anys a temps complert a la universitat amb l'objectiu de graduar-me amb el millor expedient possible. A segon, vaig decidir que, a part de fer ADE, també volia cursar economia. Gràcies, Maria Gundín, per una xerrada que vam tenir. Va ser tot gràcies a tu. Volia tenir un currículum impecable. Volia tenir la part científica i la part social. Saber de números i d'estadística, però també saber de finances i de màrqueting. I és avui que em graduo d'economia i d'ADE que recullo aquest premi. Perquè he lletat tant de temps, dos títols de grau. He posat a l'escenari, fa 5 minuts. He rebut uns quants aplaudiments, he agafat dos diplomes, molta ofòria, orgull d'haver-me graduat amb bona nota. 10 segons ha durat l'eufòria. 10 segons de felicitat. I no ha sigut fins que m'he assegut, he mirat els dos diplomes, i he dit, ja està, això és tot. Tot pel que havia lletat durant 4 anys ha estat recompensat amb 10 segons d'amunt l'escenari. Hòstia, ha aconseguit el que volia i ara no sento res, no sé què passa. Llavors he fet un exercici de pensament amb els conceptes més bàsics que l'economia posa al nostre bas. El concepte Time Value of Money, del que t'hem parlat de finances, suggereix que una suma de diners és més valuosa avui que la mateixa suma de diners rebuda en un futur. I és que els diners només poden creixer si s'inverteixen. Així doncs posar una inversió és perdre una oportunitat. Translarem el concepte de la realitat. Tots els diners per les relacions personals. Com hem dit, el temps descompte, i no només descompte, el temps passa factura. Tots les 3 viscut durant aquests anys per assolir l'excel·lència, per voler ser perfecte, per voler ser el millor, tenir-ho tot, ha estat en detriment d'aquestes relacions personals i de la salut mental. He hagut de renunciar a conèixer millor a gent interessant, perquè el meu objectiu final era treure una bona nota entre els estudiants que ens graduaven. He tingut ansietat, perquè les coses a vegades no sortien com havia planejat, de pensar que mai era suficient i que sempre havia de fer alguna cosa més, que mai arribaria en lloc, si no... Per què? Per 10 segons d'un escenari. I és avui que, en part, empanadeixo. Empanadeixo d'haver sacrificat tantes coses pel currículum, per les notes. Empanadeixo de no haver compartit més temps amb les persones a les que més estimo, amb el meu germà, amb la meva família. Empanadeixo de no haver compartit tant temps amb els meus amics. Empanadeixo de no haver conegut millor a les persones que avui esteu aquí assegudes. Empanadeixo d'haver pensat que el més important era com es veien els meus èxits des de fora en comptes de gaudir-los jo mateix i sentir-me tranquil a mi mateix. No me l'interpreteu, no dic que aconseguir l'excelència no sigui important, de fet penso que ho és i molt. Al final tots vam escollir a estudiar a Pumpeu perquè és una universitat en prestigi. Només convido a reflexionar sobre a costa de què volem aconseguir aquesta excel·lència. Quin preu estem disposats a pagar? Què estem disposats a deixar enrere per aconseguir un objectiu? I és que, al final, el que constitueix la vida sou vosaltres mateixos i les persones que teniu el vostre voltant. Vull quedar a fer un moment i que penseu en alguna cosa que voleu aconseguir. No ho sé, triomfant els esports, creu una empresa, fer un mestre a l'universitat dels vostres somnis. Lliudeu, lliudeu molt per això, però feu-us en conscients que el temps passa. El temps passa i les relacions succiden. La vida, sense relacions personals, perta el sentit. Aprofiteu-les, intenteu crear un impacte positiu per la societat posant les persones al centre. Feu el que sentiu, porti massa el que pensin els altres des de fora. Sou qui millor us coneixeu a vosaltres mateixos. Jutgeu menys i empatitzeu més. I per últim, estimeu. Estimeu molt i deixeu-vos estimar. Amb això m'acomiado. Sí, sí, felicitats pel teu aniversari. Felicitats graduats i graduades. Clàssia del 2022 ara ens toca a nosaltres començar a prendre les nostres pròpies decisions. Gràcies. I guanyem per aquestes emotives paraules. Ara seguim amb més discursos. És el torn de Montserrat Vandrell, que és presidenta del Consell Social de la Universitat Pumpeu-Fabra. Una salutació al rector i la comunitat universitària. Enhorabona, a tots els graduats i graduades. Us adreço aquesta felicitació en nom propi i del Consell Social de l'UPF, que tinc el plaer de presidir. Com a universitat rendint contes anualment amb cada nova promoció que s'incorpora al teixit social i productiu. Vosaltres, com a ciutadans i professionals que heu tingut el plaer de gaudir un privilegi que és el de la formació pública de qualitat, també esteu cridats a fer-ho. Des d'avui sou els nostres millors envaixadors i envaixadores. Tingueu present la necessitat del retorn a la societat i a aquesta universitat i contribueu a que l'UPF mantingui el seu prestigi i la seva qualitat perquè futures generacions també en puguin gaudir com ho heu fet vosaltres. Sóc al final d'una primera etapa d'un llarg viatge. Porteu-m'ho orgull l'emprente del que heu après aquí i no parlo només dels coneixements, parlo d'actituds davant la vida, de la passió per aprendre, de viure amb responsabilitat i s'entitètic. L'any 2005 l'escriptor David Foster Wallace pronunciava davant una promoció universitària com vosaltres un discurs que després va recollir en el seu exquisit llibre l'aigua és això, que comença amb una paràbola. Hi havia dos peixos joves que van nedant i es troben amb un peix més vell que anet en direcció contrària. El salud amb el cap i els diuen, bon dia, nois, com està l'aigua? I els dos peixos joves continuen nedant una mica més i al final l'un mira l'altre i fa. Què di monis és l'aigua? No s'ha macut una manera millor de convidar-vos a l'escript crític. Està desperts i a saber triar a què cal parar atenció per treure profit de l'experiència. La nostra societat necessita més que mai ciutadans amb imaginació i oberts al món, que defugi infantatismes, que sàpiguen pensar i tingui la passió per canviar el món que els ha tocat viure. No ho oblideu mai, l'aigua és això. Moltes felicitats a tots i a totes. Ara és el torn d'Oriol Amat, rector de la Universitat Pumpeu Fabra. Graduades, graduats, família, amistats, també bona nit al professorat personal de gestió, a totes les persones que fan possible aquest acte i també volia aprofitar per saludar i agrair el cor de la Pumpeu Fabra i a totes les organitzacions que ens ajuden a fer l'acte d'avui. Bé, avui és un dia especial, és un dia d'aquells que recordarem, recordareu. Jo també el recordaré perquè entre les persones que es graduen i ja no ve pares, pares, mares o persones que conec molt bé, i per tant també és un dia molt especial per mi. És un dia que recordarem, perquè és un dia especial, i també sou una promoció especial. L'eron ha parlat de confinament, d'aquell 13 de març de 2020 que ens en vam anar a casa després de les classes, amb una certa normalitat, ja havíem sentit que potser hi havia un confinament, el confinament es va produir el 14 de març, era un 17, i el dilluns ja les classes començaven de manera virtual. En aquest punt, el que us vull dir, i ho hem dit moltes vegades des de les hores, és que us agraïm molt i molt sincerament l'actitud positiva que veu tindre amb tot aquest procés. No ha acabat el tema del virus, però evidentment estem ja en una altra galàxia, perquè ja hi ha unes vacunes i en principi sembla que són efectives, però volem agrair-us l'actitud que veu tindre durant els moments més difícils, perquè veu entendre el que estava passant i que era un tema que, si tots teníem una actitud constructiva, podríem transitar millor per aquest moment tan difícil. Avui esteu a dalt de tot d'una muntanya, heu fet un cim, un cim molt important, heu fet el cim, i per això us felicitem. A més de felicitar-us, és també un moment, s'ha comentat alguna de les persones que han intervingut, és un moment per agrair a les persones que us han ajudat, la família, els amics, algunes persones que han sigut decisives en què poguessin completar amb èxit els estudis, i per tant és un moment per agrair també. Aleshores, com us deia, volia donar 5 missatges. El primer fa referència a un tema que ens ha parlat la Núria en la seva brillant lliçó on a la part final ha parlat del futur. En aquests moments i des de fa mesos es parla d'incertesa, d'uns nivells d'incertesa elevadíssims. Hi ha una guerra, una invasió d'Ukrania, tenim el virus que sembla que torna, hi ha la inflació que està en uns nivells que no havíem vist des de fa més de 35 anys, hi ha tais de suministraments, per tant, molta incertesa. I la Núria ens ha parlat del futur. I quan ella parlava he recordat una frase de Paul Valéry, que la frase diu, segur que l'heu sentida, diu, el problema del nostre temps és que el futur ja no és el que era. Aquesta frase es podia haver dit avui mateix. El problema del nostre temps és que el futur ja no és el que era. És una frase que parla de la incertesa, com si abans tot fos molt previsible i ara ja no és així, per tant, la incertesa vol dir ansietat, vol dir molts problemes, però volia fer referència a aquesta frase de Paul Valéry, perquè Paul Valéry va morint l'any 1945. El primer missatge, per tant, que us vull dir, és la història de la humanitat, és una història d'incertesa, una història d'un futur que no es coneix. Evidentment és la situació en què estem en aquests moments. El segon missatge que us volia transmetre és també fer referència a un tema que ha parlat la Núria, que és equivocar-se. En Guillem ens ha dit que es penedeix, que avui, després dels 10 segons, que ha tingut avui, en aquí, ha dit que es penedeix. Ara no veig on està el Guillem. Anna Jogetx, a primera fila. Bé, aleshores... Ha dit que em penedeixo perquè durant 4 anys, o els anys que has fet els dos graus, no has donat importància suficient a les persones, i ara t'adones que les persones realment és l'important. Jo el que diria d'això és que... que ets molt afortunat, perquè t'has adonat d'això quan tens... Encara no tens els 30 anys, i t'has adonat d'això. Hi ha persones que no se donen d'això en tota la seva vida. I el que és important, segurament, dels errors que fem tots fem errors continuament. L'important dels errors és aprendre. Aprendre dels errors, i per tant avui és un bon aprenentatge. Jo he felicitat i felicito a totes les persones que heu parlat. També en Guillem, perquè quan un error... En cas que sigui un error el que t'ho has fet, però com que has dit que és un error, en cas que ho fos, l'important és reconèixer l'error, perquè quan reconèixer és un error, en cas que ho sigui, ja ho estàs començant a solucionar. El tercer missatge que us volia transmetre fa referència a un dels temes que ha explicat l'Aaron. Quan parlava, en un moment deia, un himnos. Ben aquí voldria tocar un altre tema, que té molt a veure amb les desigualtats, els problemes socials que tenim al món. Durant la carrera segur que s'ha parlat molt dels problemes de gènere, dels problemes medi-ambientals. La Pompeu Fabra dona molta importància al que entenem pel benestar planetari. El benestar del planeta, però no només temes medi-ambientals, sinó també el benestar de les organitzacions, el benestar de les persones. Sobre això, us volia animar i s'ha dit. Sobretot l'Aaron ha fet referència en un moment. És un problema important que té a veure amb l'economia. Tots heu estudiat economia, uns heu fet economia d'empresa, ADE, els altres economia. Sabem que la humanitat sap generar riquesa. La humanitat ha demostrat, fins avui, que sap generar molta riquesa. Però també sabem que la humanitat no sap com repartir bé aquesta riquesa. I això ho sabem. Que la humanitat no sap repartir la riquesa, a fi de que amb tota la riquesa que hi ha, tothom pugui viure d'una manera una mica digna, i sabeu que hi ha milions i milions de persones que no poden viure de manera digna. I aquí dius que segur, i per això ho enganxo amb el que he dit a l'Aaron, que tots podem posar un petit granet de sorra per intentar millorar amb problemes com aquests. I, especialment, vosaltres, que heu estudiat economia, administració d'empreses, i, per tant, podeu influir molt en l'economia, que és una de les dimensions més importants que hi ha a la vida. No és l'única, per descomptat, ni la més important, però és una dimensió rellevant. Bé, el quart missatge té a veure amb un tema que ens parlava en Guillem. Quan parlava de l'èxit. L'èxit es pot entendre de moltes maneres. Una manera possible d'entendre l'èxit no és una persona exitosa és la que és més rica. La mare Teresa de Calcuta deia que les persones més riques són les que donen més. No les que tenen més, les que donen més. Quan en Guillem parlava de l'èxit, jo pensava que l'èxit possiblement és... Quan una persona es marca uns objectius, i en Guillem deia que cal tenir objectius, per descomptat que sí, quan abans tinguem uns objectius, abans podrem treballar amb tanta necessitat per aconseguir aquests objectius. L'èxit és aconseguir els objectius que t'has marcat. Una persona es pot marcar l'objectiu d'ajudar amb una altra persona, o es pot marcar l'objectiu d'estimar amb una altra persona, o d'améliorar el seu país, o d'améliorar el tema que sigui, i si aconsegueixes aquest objectiu, doncs ets una persona exitosa. Aleshores, en aquest quart missatge de tenir èxit, volia fer referència al cim del que us deia, a la muntanya a la que heu escalat. Ara esteu a dalt de tot d'una muntanya, i aleshores, quan en Guillem ha dit, són 10 segons, i ara què hi ha després d'aquests 10 segons? Ara, si poguéssim parar la càmera, el vídeo, el poguéssim parar un moment, el que us proposaria és que intenteu gaudir de la vista que teniu i que es veu des de la muntanya on esteu, que gaudiu de la vista. En la vida ens marquem molts objectius, un darrere l'altre, anem pujant muntanyes, i normalment tenim tendència, potser per autoexigència, alguna de les persones s'ha referit a l'autoexigència, però quan es marquem un objectiu, arribant, ja estem pensant en la muntanya següent, de manera que en lloc d'acabar de pujar i gaudir, estàs ja pensant en la muntanya següent, de manera que vas pujant muntanyes, fins que arribi un dia que resulta que et morts, perdoneu que acabi així. Bé, aleshores aquest era el quart missatge, per tant, intentar gaudir, gaudir uns dies, unes setmanes, i després ja vindran altres muntanyes, una feina que tindreu, un màster que fareu, uns estudis que fareu, ja vindran aquestes altres muntanyes, però gaudiu, i sobretot gaudiu amb les persones que us han ajudat a estar on esteu en aquests moments, que és aquest cim de la muntanya. Vaig al cim que missatge. Avui ens agradaria que no fos el vostre de reia amb l'OPF. Volem saber de vosaltres. Abans, en el vídeo, sortia l'alumni, aquesta iniciativa que té la Pompeu Fabra, on us animem, que us hi apunteu, i, en cop us hi apunteu, rebreu informació, d'activitats, d'articles... I és una iniciativa amb la que podeu ajudar. Avui mateix heu vist que hem tingut l'ajudit, que ens ha ajudat, i aprofito per felicitar-la també i agrair. Tenim la Núria, també l'alumni, que ha intervingut i ha fet una lliçó magistral, com deien. Aleshores, us animo a que seguiu col·laborant amb la universitat. Aquesta, la Pompeu Fabra, és una universitat pública, i que és una iniciativa, per tant, de tots i totes, que vosaltres teniu l'oportunitat d'ajudar-se a enriquir-la. Ens podeu ajudar a enriquir-la de moltes maneres. En aquests moments estem posant en marxa el que endiem els capítols OPF, els OPF chapters, que són xarxes d'alumni a diferents ciutats del món. Estem començant en París, Londres, Santiago de Chile i Califòrnia, on hi ha alumni, que els estem animant perquè s'organitzin, i organitzin activitats de persones que estan en països, en algun cas, molt llunyants. I l'objectiu d'aquest tipus de xarxa és que, quan una persona vagi, per exemple, a Santiago de Chile, si vol, té l'oportunitat de posar-se en contacte amb l'alumni de l'OPF, que li poden ajudar a l'aterratge a Santiago de Chile, per exemple, però, de més, que pot tindre l'apositat de conèixer persones. Avui mateix hem vist, tant l'erron com el guien, que han parlat de la importància que tenia les persones que veu conèixer el primer dia. Doncs les persones que coneixereu els primers dies quan estigueu a París, a Londres, on sigui, doncs també són molt importants. Podeu ajudar també a la universitat i a la comunitat universitària si col·loureu amb el que endiem els dies de benvinguda. En el mes de setembre, així com en el vídeo parlava de la setmana un, i la deus, la dels fantasmes i tot, la deus, a partir del setembre que veieu ara, a la setmana zero. La setmana zero seran 5 dies abans de començar les classes, on els estudiants i les estudiants que començaran els graus, doncs tindran tot un aixei d'activitats i moltes d'aquestes activitats d'acollida, d'informació, de xarxa, etcètera, són activitats que les estem organitzant amb les associacions d'estudiants, amb alumni, amb estudiants de segon, de tercer, de quart, etcètera. I, per tant, us animem a que col·loureu amb aquesta iniciativa, de moment hi ha més de 70 estudiants que hi col·loureu, i, per tant, us animem a que ho fereu. I, finalment, amb la de coses que us demanem que ens ajudeu, és que qualsevol tema que veieu on la universitat pot millorar, encara que sigui un petit detall, l'excel·lència i la qualitat, al final, és una suma de milers de detalls, qualsevol sugeriment que tingueu, sobretot, fens-ho arribar. I per email, per terra, per aire, per no seguir més còmode. I, per descomptat, que estic a la vostra disposició, com sempre, sempre dic que estic a la meva idea de fer una política de distància zero amb tota la comunitat universitària, qualsevol persona que vulgui parlar amb mi, doncs encantat per veure sugeriments millores, etcètera. Sóc dels que crec que una queixa o un sugeriment és el millor regal que podem rebre. Una queixa és un regal, un sugeriment també. Acabo. Com deia, avui és un dia per felicitar-vos, heu tingut una oportunitat, la societat, la família, us ha donat una oportunitat i treballant molt du l'heu aprofitat. Per tant, és un dia per felicitar-vos, i també és un dia per agrair, agrair-us a vosaltres i a les vostres famílies, la confiança amb la Pompeu Fabra, i també per agrair a totes les persones que han ajudat en aquest camí i les persones que ens han ajudat a l'acte d'avui, el personal de gestió, el professorat, el cor de la Pompeu Fabra, tots un gran agraiment per la confiança i també per la col·laboració. Moltes gràcies i molta sort. Ara sí, aquest acte ja s'acaba, la Universitat Pompeu Fabra us agraeix a tots la vostra assistència i d'una manera molt especial a tots vosaltres als nous graduats i graduades de la promoció 2022. Ens acomiadem també dels familiars i amics que són a l'auditori d'aquí al costat i també totes aquelles persones que ens heu seguit a través d'Internet i de les xarxes socials. Ara acabarem l'acte amb l'Imna Universitari, el Gaudemus Ikitur, que interprarà el cor de la Universitat Pompeu Fabra dirigit per Aida Vera. No sé si ho sabeu o no la lletra, però ho han fet molt bé a la Pompeu, i us han repartit aquest ventall aquí darrere, i darrere teniu la lletra per acompanyar el cor de l'UPF. Així que, abans d'avantar-los, que fa molta calor, també us servirà per acabar aquesta festa d'avui. Quan acabem l'Imna, demanarem els nous graduats i graduades que desfileu de manera festiva, cap al fons, direcció al pati Jaume I, allà esteu convidats a una copa d'acaba per celebrar la vostra nova condició de l'Umni de la Universitat Pompeu Fabra. També podreu recollir un record d'aquest acte. És això, és l'especial de la promoció 2022 de la revista 360UPF. Aquests d'aquí sou vosaltres. Per tant, un record del dia d'avui. Finalment, demanem també als familiars i els amics que us uniu també amb els vostres fills i filles i amics a fer-la desfilada, aneu cap al final també en direcció al pati Jaume I. Per fer més fàcil el pas cap a l'altre edifici, demanem a les persones que esteu assegudes a la zona 1, que és aquella d'allà al fons, la de color taronja, que acompanyeu la desfilada i sortiu pel fons d'aquest pati. I als altres, els que esteu asseguts a les zones 2, 3 i 4, que passeu a l'altre edifici per aquestes escades. Els que esteu al fons, pel fons, i els que esteu a les altres zones per aquestes escades. Ara sí, ja hem acabat. Molt ben vespre a tothom, fins a una altra ocasió. La Nora Bona, i gaudem-us i Guitur.