 I ara veus el cinema, veus televisió, veus de tot i ara veus també WebDocs. I és una manera de trobar noves temporalitats, noves maneres de relacionar-se amb l'espectador, i jo trobo un grascador. Fer aquest WebDoc vol dir, en realitat, revisar tota l'experiència pròpia i veure què et va passar en aquell moment. La tria dels protagonistes s'ha fet conèixer els protagonistes de l'espectador. La tria dels protagonistes s'ha fet conèixer moltíssima gent i fos gent que transmetés, que tingués una història particular, però que simultàniament, tant tu com jo, ens poguéssim sentir identificant-nos en alguna cosa. Tenia molt clar que volia ser tocada, i tenia molt clar que faria la carrera. Tenia clar, d'una necessitat, estudiam ara, demanem una estudia. No tenia tan clar la carrera. Et fa, d'alguna forma, disseccionar l'experiència i trobar clar, vaig conèixer, tot aquesta gent em va enfocar cap a un univers laboral determinat. A posteriori, i no, en aquell moment, és quan ets conscient que et va provocar allò. La universitat és el lloc on et despiertes. Te plantes la semilla, te da un contexto i intenta despertar una altra forma d'intentar veure el món. Jo crec que la tenim molt idealitzada. Així que m'han ensenyat continguts, aquell coneixement que està articulat, també com trobar-lo i com desenvolupar-lo. El que no ensenya tant són les capacitats socials, com vender-se al final. Crec que el millor és l'experiència. Compartir amb els companys i després el que t'ensenyen, però al final això ho pots aprendre pel teu compte. Jo ho trobo interessant, perquè tots nosaltres fem un exercici de reflexió de més personal, de com ens ha canviat i també per veure la institució que està fent a les nostres vides i a nivell col·lectiu com pot transformar la societat.