 Dintre de quatre parets, dintre d'una aula pots aconseguir coneixement, pots aconseguir un coneixement molt ampli i molt solvent, però el fet de trepitjar territori, com en aquest cas la preso model, o el fet d'experimentar nous usos idàctics, com a aprendre a través de l'art, fa que l'aprenentatge sigui molt més significatiu. No ha sigut estar segut i escoltar una xerrada, o hem fet nosaltres, si és un projecte que quan estigui acabat i pintat, ho veurem aquí a la model i et fa la il·lusió que tu has participat i que hem estat tots en equip i fent un munt de coses. Crec que la pràctica, ells s'han pogut posar la pell d'aquest viatge, jo crec que ells han viatjat mentre es dibuixaven, mentre pensaven en quins elements volien treballar, volien que es visualitzessin en aquest mural. Ha estat molt interessant haver escrit i després gravar-ho de manera professional a aquestes hiatres que vam desenvolupar en aquest projecte que portem fent fins ara. Bé, doncs som aquí a l'escola industrial, com l'any passat participem en un projecte en col·laboració amb l'agent de la Universitat de Barcelona per treballar la memòria històrica i especialment la memòria antifeixista i ho fem a través del RAP, especialment treballant en el marc de la signatura llengua catalana i el projecte consta d'una primera part en la que els nanos escriuen i escriuen una cançó en la que intenten posar part de la seva biografia, podríem dir, es construeixen aquest artefacte identitari, que és la cançó que parla de la seva història vital i de la memòria de la seva família, podríem dir, i en una segona part treballaran a través del grafit i de les arts plàstiques i tot el procés l'immortalitzarem amb un vídeo, un videoclip, etc. Es tracta, per tant, de treballar, sobre tot això, els valors de la solidaritat, de la memòria històrica i de l'antifeixisme a través de la música, de la poesia i de les arts plàstiques. Per tal d'escriure les lletres, se'ls va recomanar que preguntessin a casa si havia hagut algun familiar que hagués estat a la Guerra Civil i doncs ha estat una sorpresa, però és mateixos, perquè hem descobert històries molt potents i sorprenents i has estat una bona base per escriure aquestes lletres. Pensem que quedaran unes lletres molt potents, molt interessants i, com deia, ha estat un exercici molt interessant per ells per primer, com a creació artística i també per potenciar la seva creativitat i de prendre consciència d'aquest moment històric i també de l'història de la seva família. Em van fer una cançó, totes les persones de la classe i cada classe una cançó diferent i va ser molt guai perquè van fer un rap i cada persona posava la seva opinió sobre la emigració i sobretot el que està passant i el que passava abans. I va ser molt guai perquè, a més, van vindre a l'escola i van fer com un joc per gravar-ho tot i doncs m'ho vaig passar molt bé i en general tota la classe i tot el curs crec que també s'ho va passar molt bé. Això que està passant, els abusos no poden creure De mica en mica ens vam començar a assolir una mica vam redactar lletres en funció d'històries que ens havien explicat els nostres van passats que van viure tot aquest tema de l'exili que es va viure aquí i un cop teníem les lletres i ja teníem una mica aquesta teoria del rap i vam poder gravar-ho de manera professional en el nostre institut. Farem una revolució Primer em va ser una mica estrany perquè, clar, no totes estem acostumats a estar en un petit estudi o ens fa una mica de vergonya no expressar-nos o parlar perquè has de tenir molta personalitat tenir seguretat del que estàs fent i fer-ho bé. Llavors hi havia gent que se sanguixava una mica però un cop estaves i tot el bon rotllo que hi havia entre professoros i alumnes jo crec que va ser una expansion molt enriquidora per tothom i ens van passar superbé. El projecte va començar el novembre de l'any passat i vam estar fent sessions a l'escola industrial amb les alumnes del Batxera Artístic i amb les tres classes vam estar fent un procés de creació en torno a les lletres de rap que hi havia escrit i com podíem connectar això amb un mural que a l'espai públic tenien compte que és la paret de la model la pareta exterior de la model pogués enviar un missatge i generar una reflexió en torno a les migracions al llarg del temps i en diferents moments històrics. Va vindre el Bico, vam fer una mica de plor i d'idees explicant una mica quins conceptes volíem transmetre amb aquest mur i un cop teníem totes aquestes idees separades contentament amb un debat molt interessant que vam tindre a classe i van fer uns petits esbossos i després vam iniciar-nos una mica amb el tema de l'espray de com funcionava i un cop ja teníem la teoria ara estem ratjant el mur tot el procés aquest que havíem dotat termes a les darreres sessions. S'ha mirat el viatge des del punt de vista dels exilis i les migracions i a partir del taller que va fer el Lucas Le Bico a dintre l'aula van sortir com tres periodes a treballar com tres moments on hi ha hagut exilis i que han marcat molt la història del nostre país i el nostre entorn. El que va passar a l'exili va ser que hi hagués tres periodes a treballar, com tres moments on hi ha hagut exilis i que han marcat molt la història del nostre país i el nostre entorn. Una és la guerra civil amb l'exilis republicà, l'altra és la crisi dels anys 50 on va haver-hi molt d'èxodes que ha pecat a Catalunya des del sud d'Espanya, sobretot, però també des de diferents llocs d'Espanya i una mica la crisi migratòria actual, que són els exiliats bé en les migracions que estem vivint malauradament ara en el món actual. Fugir a França, de Franca i la seva volta. Dos homes de diferents llocs, mateixa situació, escenaris increïbles com a la ciència fix. Quan el meu avi era petit, passava molta banca. Ha sigut una manera que divertida realment de fer-nos saber com la història que segurament ho ha passat als nostres passats o gent que està a prop de nosaltres i és una manera com xula d'explicar-nos com la història i tot el que ha passat a la nostra avui tard. Som a la batalla del DITO Nacional amb un altrament d'audiència on jurat internacional i, sobretot, si me necessiten fatal, el fet que quedarem al paràting sesamburari. Estem realment molt satisfets amb allò que estem fent. Evidentment, a nivell qualitatiu, poder arribar a quanta més gent millor, poder fer que projectes com aquest tinguin, no sé si més visibilitat, però que siguin més accessibles a més públics. En aquest sentit, nosaltres, treballem perquè això sigui possible i també amb el suport a l'Ajuntament de Barcelona que és impulsar també del projecte intentar consolidar i no fer nous esdeveniments semblants. La massèria al mar arriba so destí i el porta no en va sortir va passar un infern per arribar aquí. Versos amb el desig de salvar memòries, records patuts, a països d'assets que volien trobar la glòria en l'assassinat per vers de l'innocent. Jo crec que aquest procés és un propi viatge. Jo crec que ells han anat en aquest viatge i s'han sentit a la pell d'aquesta gent que ho va haver de fer o que ho està fent actualment. Llavors, crec que la sensibilitat és més pròxima, més vivencial i això queda. I avui hem pogut visitar la model per dins i això ja ha estat com el colofon de sentir amb la pròpia pell el que va passar. Això és una injustícia. Pregunten, dones, dones, sense portar comets. Històries de vida per buscar un futur digne, un nou començament sense saber-ne res, un nou idioma per tindre accés a una societat que no volies que t'enganyes. El tema de la cançó té també el seu flow entre nosaltres perquè és una mica més actual i això també ens apropa una mica el tema de la migració perquè actualment és una mica recent i hem de consenciar la gent i llavors quan passem per aquí i veiem el nostre mural serà increïble perquè és la il·lusió de fer-ho nosaltres. No trobo ni un jutgne on poder dormir amb el nostre res a les butgeques mentre pensen com passarà la gana i no patir. Jo crec que més enllà del resultat que jo crec que està quedant perfecte, l'experiència aquesta d'haver tingut aquests debats a classe de temes que normalment nosaltres no parlaríem. És molt interessant veure les diferents perspectives que al final confleixen en la mateixa idea que tot això. Doncs s'ha de seguir com recordant per tots aquells que ja no hi són i que ho han patit de manera directa i que encara ho patim d'una altra manera però segueixen el mateix. I esperem que totes aquestes iniciatives segueixin endavant en arru del món i que d'aquesta manera segueixi recordant el passat i que es treballi pel futur que sigui millor perquè no hi hagi de passar les mateixes coses que els nostres passats que cantàvem a les lletres molt que representem en el muf. Ens acollirem com una família. Hem d'ajudar els nostres costats perquè això és el que ens porta fals citats.