 До віни орендували поля, десь близько 500 діктор землів у нас на двоїх чоловіком. Він, я приватна підприємця, тому у нас такий приватний бізнес, домашний смійний. Ми виїхали 26 березня, коли тут сільна були обстріли вже. Діти надо, діти надо, тені дій не надо, тільки вдома у собі. Закриваю, жила залягаєш, чужий хатять, думаю, що пристреляєш, що ти у собі хатять. Закриваю, жила залягаєш, і це все був сон, і ти щось будеш у собі дому. Ні, відкрив ти не дому. Повернулись ми 10 листопада. Зразу була сільна, сільна така розціріння. Чоловік вообще лежав, вставав, не хотів з кроватів, його була така депресія. Сіло вообще сільно пострадало все. Камвайн був прямий приход, кату розбіла. Побілі склади, весь бізнес уничтожили. Це наша сонячна підстанція, яка нам віднестила, нам попрацювати. Це наш другий склад, був повний підверг соняшником. Загорається, і мабуть, місяць він горів. Полявнися заміновани. На полі нашли, коли питались розмінивати. Наверіше, що це свірталета ракета була. Ще на полі я не знаю, скільки там його тисяч. В селі води немає. У нас люди шодове, і не приходили постоянно брали воду. І приходять люди, і сьогодні поставили очко. Там кранники, і люди приходять набирають воду. Допомогли наша сонячка, наша внучечка, та що родилася. Вона нам, де допомогла. Поняли, що життя продовжається, якби там не було. Надо нам дальше робити. Фауна дала нам насіння, кумбикарма, вау, черне відбудову. Це все вже по-новому перекрита. Нічого не було. Ні, воно, має гусі, курочки. Я так їли, дождались, поки їх опять покупляла. Я усе люблю. Кармлю, речу, тоді зарубаю, вскубаю. Дуже смачно. Щось просять, їсти хочуть. Це моя саме любима забота.