 Žitja svjeta ih svjetitele Dmitrij Rostovskogo, mesec septemvrij, 23. jdeň. Slovu na začatije česnago i slavnago proroka pretteče i krestitele gospodnje Ioana, redfullyprevox.org. Začatije uspasenja našegu približivšu sja, začas je svjete Ioan pretteče slavnu čudesnje. Mnog je materi začinaj od čada, no malo teh ih šeba i začatije slavila i praznuvala Božije cerku. Tri u butočju takovuje materi u bretožesija, ihži u trobih sotvoršije se začatije miru diviša. Svjeta je pravidna je Anna, svjeta je Elisavet i presvjeta je pričistaje Deva Maria. Anna pravidna je Bogu rodicu, Elisavet pretteču, Deva Maria zača Hrista spasa našegu. Vsjažeta začatije vesnikom nebesnim blagovestiša sja, blagodatju Božiju suveršiša sja, no nekrom je besedaj meš do blagovestnikom i začinajuštimi, poniže sam Bog trebuveše su izvoljenje začinajuštih. Blagovestnik obo svjete Erhangel Gabriel še či Voltarko svjaštenniku Zachariji služašte mu tukda v činu čredi svojeja pred Bogom na čabe sedu si cevoju. Ne boj se Zacharije za nje usležena baist molitva tvoja i žena tvoja Elisavet rodit svej na tebe i narečeši imeemu Joann i budete tebe radosti veselije i mnozi u roždestve je govo zradujuće. Otvešta Zacharija, strana je i nečaja majem nebozveštaješi ovesniče radostni, i bo roditi čada v starosti estestvu vešt protivna, a sže starije sam i žena mojazama torevši vodnih svojih, kako obo možem začati i roditi svejna. Načali svove svojih maloverno obretaju ti je baiti Zacharije, jako nečaješi s baiti jagla golom mojim, ašti boj protivna estestvu tvoj muveštvo zveštajeca, no ne protivna božije i sile, e iže ne nevozmožno ničtože, jako možete bok od kamenije vozdvignuti čada v ramo, ili ne vesije ako ovozmožno be bogo Adamu od zemlji e bože od kostija Damovu i susdatiji i prestarevšej se sarre podati Sejna i Saka. Oboj tvoje i žene vse mogiji bok podajet roditi v starosti Sejna, za ne uslešana molitva tvoja. Otvešta Zacharija, as nini prinošu molitva i mojak bogo u prišestviji žela ima gomesiji, i gože obešta ostaj sve tih prorokov svojih, daba i poslala igo skore na zemlju spasti 7 Avraamlju od работa jezijšskija, ište žemuljusi u mojih suprišenji i u ljudskih nevežestvijih, a osem daba imel Syna, nejneni moljusija, uže ba u bitšach leta i žena moja sustaresija. Glegola imo Angel. Az jesem Gavrjil predstoja i pred Bogom, i gože odkrovenijam Vem, jako nejne neoprijatiji se i namoliši se, no u njih žeg lagoliši. Obače prežde starosti tvoja ja, i prežde zamatorenje, suprugi tvoja ja elisaveta, i molil se si osredno, da dastvam Bog sejne i meti. Semilosti viže, gospodjemu ženi malo i dviježenje srce čelovečeska gobaivajte tajno, slušaja i molitvoj i moljaščih se mu i volju bojaščih se je gotvorjaj, to i preždnije tvoja molitvoj uslešav, daruje tebe, ašte i neskoro, obače dobre, blogodatite zojminita syna. Vest bo kogda po svojmo blagovoljenju ispolnjati prošenje sve teh svojih. Budeđe i me i roditi se tebe syn veli i pred gospodem. Otvišta zaharia, viždote blagovesni, če jako angeli si božiji, i bojbe se da tvoja javite tvorit i videnje dobro taj tvoja je javljajet i sila sloves tvojih svidetelstvojet. V načali ubojavljenje veštanje tvoj govne zapu užesoksija, jakože i nokdaj danil prorok videf angela ubojasija. Videh reče javljenje viliku i ne ostavom ne krepost. Takož da imajter sam psonova reče, človek božiji priede ko mne i obra se go jako obra s angela božija strašen zelo. Temže ubojak se i az i nedarzaju angelskim tvu im slovesem protivne veštati. Obače, vuprušaju, če soradi s signi mušti i roditi se budet velij. E dali bolji i česnejši i budeti jeremiji proroka k nemuže slovo be gospodnje, glagolište, prežde nežem ne susdatite vočereve poznaktja i prežde neže izajte tebe izlužesano svetih tja proroka vo jazyki postavih tja? Odvešta, angel, budet velij pred gospodem sain tvoj, neravnim duchovnim veličestvom prejdat ieremiju. Ašte bo toju sveti se prežde roždestva svojego, no se imnože epače ducha svetago iz polnice, ešte izčreva materje svojeja. Ieremija točio proročestvovate u mesiji pro znamenovasija, se i že i ruku na nego bozložiti i krestiti predostavi sja. Netočio že ieremiju, no i pročijih velikih svetih prevzejdet veličestvom blogodati Božija, svetitelja. Jako že zvezda od zvezde i zubilo edvoslave, takožde i u svetih Božijih, jedin drugagu slavoju i čestiju privoschodit. Ibo i v naših angelskih hierarchijah, gl. Gavril, lice Božije vse gda vidištih nevsem ravno hutenja svoj gobok odkrivaet tajnej, no posredstvene čeraz više čina i nijžajšim javljaja. Nohije zvezdi i mu uprethodi Somcu. Mnozi proroci i prešestvije mi si i propovedaša, no otruča i mušte od tebe začatisi i roditi se netočio slovom propovest, no i perstom svojim pokažet ljudem Božija Agnica zemljuštego grehimira. I to go radi budi dveliji, pače vse hrodjaštih se ženami bolji. Eliko bo ispolnenije radosnije vesti prijatnije šest, neža sama vest, toliko česnije ište imati i me i začati si i roditi si pače i nejih prorokov. Si proroci i zakon do sego proroka prorekoša, se iže budet vsem prorokom soveršenije i zakona vedhago konec pretteče ženovije blagodatije. Glagola Zaharia Dobra i radosna vestvoja o Angile, ašte bo vseak je sain primudri veselit odca, kol mi pače primudriši i pače vseh prorokov sain vazveselil ba i mene starca. No kako imam veseliti si ja puneže somniu si o slovesech tvojih? Radosnije i veselije vvešćih somnitelnih nibajvajet razve vdostovernih? Moli obu ti Angile Boži, skaži mi poče sumu razume i oblagovestvojima je to boju. Odvišta Angel, ešte li somniši se i ne imeš i veri Glagolu Mojimo Zaharije? E dalj ložne Glagolju poslen se od gospoda iže verenest vo vseh slovesech svojih i ako ne iz nemožetu Boga vsiak Glagol. I rej ži učitelji si Izraeljev i sihljine vesi ako prešestvije Mesije i prespe vremija eže as sedmina milet iz učtoh poslan bav vavilon k Danilu proroku? Neste li čli proročestvije igo? Ispajtaj i višt, ako uže približi se spasaje Izraelja i prettečet poslana i predlice mego Angelovo Plotije imaja i bajti sain tvoj iže ugotovit poć Mesiji pred idušti i prednim duhu Mesiloju Elinoju. No poneže ne verovali si slovesem mojim jaže zbuduće vo vreme svoje budi obomuća i nemogiji proglagolati do negožedne budućia. I Abije Zaharije je zaik nemotoju svezasia ali savete neplodije u oze i razrešišaša. Angel džehot ide predstojati prestolo vse držitele Boga i može slavovoveki Aminj. Tojži den pamet svetih mučinik Andreja i Joanna i čat Joannovih Petra i Antonina u Afriki od knjazija Garyanskog Avrahima za Hrista Stredavših. Andrej kopijem prvi F-Persi taže posrede plištu odareni prozembejst, potom glavujemo nožemo Trezaša. Joanža nadčada mi svojime Petromi Antoninom ljute omučenimi nožem v Gortajnj probodenskom časja. I sveti imučenici Ireida i devici Aleksandrijskija jaži isšet čeku istočniku počerpstivodej vidja množestvu devici možej i Irejov i Diakonov i Inukov koroblji plovuštih svjazanejih i namuk i vezomih izpovedanje radi imenje Jesus Hristova. Povirkši u bovodnoz priopšti se k temuznikom Hristovim i svjazana bejst s njimi doplejvšim žijim u Antinopolj Gratej jepeckiji ta prva je s ličnjih mukah usečena bejst vo glavu, a po nej proči i vsi položiše svoja zahrista glavy. I prepodobnih žen k Santipa i Polixeniji u činice postuljskih vojspanji jaži od svjetyh apostol bivše prosvešteniji mnogo u imenih Hristovom čudodejstvu vehu i mnogi uveriša i smirom ko gospodu tidoša. Konec slova na začatije Joana pretteči. This recording is in a public domain. Žetija svetih svetitele Dimitrij Rostovskogo mesece septemvrija 24. deni Žetije i stradanje svete je prvom učinice i tekla i ravno apostolnija redfullyprevox.org Ek da svetije apostoli Pavel i Varnava blagovestovanje miro nosjašte pridoše vo ikoniju i prebaivachu u Unisifora i gože Pavel da dašđe milost gospodu Unisiforovo domu jako mnogo žde ime opokoji i verig mu ihniposte i desija. Togda mnozi učenje ih poslušajušte i baivajema je od nijih znamenje i čudesa vidješte verovahu v gospoda našegu i Jesusa Hrista. V domu bo Unisiforovo invitajušte často v sonmište i jako že v domu tako i v sonmišti derznovenno slovo Božije Glegolehu privodjašte ljudi k spasitelnom i k verevoju Jesusa Hrista učesom pišate se vdijanji ih. Bejstreće vo ikoni i vkopevniti ima sjest Pavelo i Varnave v sonmište i jude iskoe i Glegole ti tako jako verovati i judef Jelinov množestvo mnogo. Dovoljno obo vreme pribysha derzajušte o gospode svidetelstvojuštem slovo Blagodati svoje ja i dajuštem znamenje i čudesa biti rukama ih. Vica krasna i mušta je 18 let imenem tekla dešter materete okliji vroda velika i slavna obručena nekoj emojunoši od perviših grada imenem famiru, bogatu i krasno. Ta vidješti dejuštije si otapostul sili, presideše su i na ime besedijih, domo unisiforovom pri okonce i poslušaju vnošaši Glegoleima im i mi. Padeže seme slovo Božije na Zemlju Blago i dejstvim sveta goduha i se gluboko v srce ja i prozebe. Verovo Božije na Božije i vozljubije go i prilipisijemo vseju dušeju. Pavel, že Bogom nastavljajma i prostre slovo udevstviji celom udri, skazuje si je jako deva hranjašta je devstvo svoje ljubve radi Hristovi, imat časco angilaj i jest Hristu nevesta. Hristos žeste i ženih vvodjaju včertog svoj nebesni. I mnogo o tom Glegolišti Pavel odbudi teklu k subljudenju devstvoje i ja. Položibu teklu v srce svojem od togo vreme ne ostavite ubručnika svojgo i vse mira se go slastije i rabotiti Hristu v čistute divičisku i dokončini svoje ja. I tako mudra je deva čistomu ženihu nebesnomu nevesti se svojeju čistotoju i suprežesijemo o srednju ljubovju ejuži vnuter aki serafimskim ognem vozgoresija i žalanjem netlenna goženiha svojgo jako vosaki staje vaše jako zbyti se v neje rečennomo da vidom. Be iz cerce moja jako vosak taj je i posrede čereva mojgo. I prisidjaše be sede Pavlovoj tri dni i tri nošti, aki zabivše sebe. Ne obrati se bo ni na pištu i pitije i na pokojte lesniji, no jako že inokda Maria sidjašte i prinogo i Isusuvo ves umog lubivši v boze edinim slovom i go pitašesija. Ne ohlebe edinom živ budet človek no vsekom glagoli ishodjašti mizust božijih. Teoklije že ovedevše o dešteri svoj tekle jako verova vo hrista i upražnjajaće v slišeniji slova božija. Prišeće s gnevom nuždeju od torgnolajutu doše poljeznego togo prisidenija i svitej propavedniki apostole i okori i dosaždajušti im vlečaše dešter svoju pače že agnicu hristovo od stada hristova. I prizvavši obručnika je nebriješili u nevesti tvoje jako raspirepe sebu prelisti sestrannimi temi volhvami i žepestri mi slovesei prelistaju od bezumnije ljudi i uži tri dni im prisidjašti zabyla dom svoj. Tukda famirla skatio naća blagimi slovesei veštajuštik nije ljubovni. Unaži otvrštaši ljice svoje od nego i nehotjaši ne točio s nim čto glagolati, no nije vozreti na nego. Obnošaše bo v srce svojimi nagu žiniha krasnejšegu dobrotu i opače sajnov čelovečeskih i nasegodu še vnimi u česej vzirajušti umne s nim besedovaše, a toj tlenji i vremenji je ja obručnik do konca i omerze. Iže vidišti sebe teklo i odmetajama i niljubima, plaka se zelo. Matrža je razerivši sjajatio i naća biti za plenici vlasov vlačašti nogami popirajušti. Taže vkletio zatvori i mori jo gladom. Obače preklonši se na ljubov maternim estestvom pobeždajama, plaka še o nej. Obemlište žije oblobojzajušti, moliju se sljezam i da ne otvraštaje cij obručnika svojigo krasnago, bogatago, bligorodnago i vse mi početajma go. Posadiji žiju zatrapezoju s obručnikom v kope. Vna že odvrašće se od nego sedjaše i dolu zrašti molčaše, ničto žene vkushajušti, bozdihaše často i s glubinej srdečnije gženjihu nebesnumu. Jak da famir laskajušti juhu te nuždi objati ljubojzati, ona plevaše ima u očisa i izimaši se u truk i goak i ptice odsetiji. Mater že pak i premenši se na jaros na čabitiju, famiriže pečaljen zelojide ko knjazju žalujušti se na Pavla. Stranin reče nekto vnide vo grad, volhvuje i prelištaje ljudi i odvodja od početanje bogov slet nekojegu hrista i gože i jude i raspjaša. To i prelisti moju devicu teklu, ja ži mi obročena jesti perve i velmi ljubjašim ja. Ni nije ženi vo zretinam ja, hoštetno, gnošajte se mnoju jakože prokaženim i begajte od menejak i od zverja. Tako jo volhv, to i odljubvemo jaja od torže, ne vem, čto su otvori fej. Knjas že prizva v Pavla, boprosi je go. Od kodu jeste, čto zde vo gradi otvorit? Umže, po obyće i otverzši apostoljska i svoja osta, Glegola Slovo Božije propaveduje ime Jesusa Hrista. Odlagaj, že knjas na ino vrijeme sud povele Pavla svezaši, sediti v temnicu dondežu u praznice i ispijtajte go priležne. Osliševši, že tekle jako vsežden ba izpavil v temnicu i ja radi, bosta noštiju i tajno izšeći iz domu preteček temnici. Obreči, že straža stregušta snjas sebe monistu i nekoju otvar zlatuju i dade temničnjuku da otverzite i dveri i pustiti uko Pavlo, ježe vospominaje zlatuvosti, sveta i Glegolja. Sliši, osvite i tekle ta da vidite Pavla zlatu svojej temničnom ostražu dade. Teži nijedini je cata i podati hoštiši, da ba je si Hrista uzrel. Sotvoriši temničnik po prošenju i ja, vozradova se ba u dragom moniste i zlatuju otvari i vvideju ko svetomu Pavlo. Unaže pači pred njim s radosnimi slizami obloboj za uzi i uznika Hristova. Pavel, že vidi f je uža sesija i uvedov od nije vse je ži od materi u to bručnika po strada celom udrije radi. Vozradova se radosniji u velikoju omužestvim ladeje divici i obloboj za glavu je ja blagoslovjaštiju i pohvaljajušti Vero i ja i daviče s koje celom udrije, naricajuštiju nevestu Hristovu i odšter svoju i uže blagovestovanjem porodi. Sjedeša žetekla s Pavlom jako dašter su odcem v temnice poslušajušti otečeskago jego po učenija i slagajušti slobesa je govo svojem srci jakožemnogo cenno i sokrovišti. On že učašio dovoljno veri vo Hrista Gospoda ili bvi božestvennej i celom udrenom uhranenju devstva i tamo soveršenne naučiji otverdi i u nevestiju božiju, jakoži o tom pišet sve te igri gori niski i glagolja. Tako vojnog da miro svije stočenje s belim celom udrije krinom pavilo tu svojih vo uši svete i devici izlija. Bjažeš je ta tekla, jaži od sredečnog krina ishodjaštimi kaplemi vnešnjego čeloveku o mrtvi vse pomišlenje suetneje i voždaljenje ugasivši. Takožde i epifanije svetej pišet. Bredi sveta go Pavela tekla, jaži ime obručnika krasna prviša govog rada, zelo bogata, zelo česne i svetla, otegože obručenja Pavelu otvratiju i otverše se ta sveta je deva vseh blag zemnih da uločiti nebesnije. Bavšo že vziskanju u domote oklije i ne obredi se tekla i ba ist krik, plači, vopolj i vziskanje mnogo je. Materija i daše od šteriji, famiro obručnice rabio gospože svojej i rezbegože ze slugi popotem različni mištušti i voprušajušte postognami domom i ne obretošeni gdježi. Ne skoro že ovedešša jako v temnici est i pretekše, obretošuju presidjaštju Pavelu, božestvenoju privjazano ljubovio slovesemigo i poemšaju izvedoša. Vazvestiša žesije knjaziu i žesedna sodišti prizva Pavelu od temnici, je gože i supiša ko knjaziu. Volf es človek se i knjaže pogobi je go. Ne pače, že famirna ližaše da pogoblen bude Pavel, žalu jušći se na njego jako odvrati od njego obručnicu ego. Prizvana že bez ti tekla, knježi reće knjas. Počtu gnušajuši se svojim obručnikom tako krasnim i blgorodnim, počtu ne posjagniši za njego. Una že vziraše na Pavela i ničtože odvešta vaše, ko agnica priamo strigušte moja bezglasna. Togda mater izmenevš u bejče i materstva svojego i zabevši estetvenoju svoju kod štiri ljubov, a keđvica ljuta ili medvedica gnevliva vozriča ko knjaziu glagolišti. Sožgisiu, zluju, rabu, dostojna takovo je smer tijest. Nest bo sed šter moja jako ne slušet mene matere svojeja. Sožgisiu, vo obrazi neim, da vsi videšte suštije vo grade sem devici obojacija i nederzno to slušati se materi i svojih, i protivite se im, jakože si ja vse zlobne i ne pokorivaja. Nest cijeća do moje, nije žeroždenje otroba i moja ja, no prokljati je otrodok i suha je otrasel, sožgi obosiju. I naležaš je mater da su žena budete čtereja, a famira nastojaše da pogoblen budet Pavel. Knjas, že mnogo istiza Pavela, obrete go niko je žije mušte boljšije vinej krome propovidih Christovi. Ne usudi u bojgo nasmerit, no bivši poveljevon izgnati iz grada, da ne drugi ovištaju devici k hranenju devstva. I izgnanbe ist Pavel s Varnavoju i s Onisiforum i s Seinami Onisiforovimi. No i sam Pavel, čta še se od grada izegti, ne toču u nimi knjazim i famirom, i te okleju zateklo, no i od naroda padajma i ako obiti goho tjahut za slovo boži i svidetelstvo i Jesusa Hrista. Očesom sveti luka v dejanih vospominajit Glagolja. Ne verujušti i judeje vzdvigoša i uzlobiša duši jazykov na bratiju. Razdeliša se, že množestvo grada i ovi u bobijahu su judeji, oviže su apostolej. I ako že bez stremljenji jazykom že i judejom s načalnik i ih, dosediti i kamini im pobiti ih, obi goše v grada i Likaonskija, v listru i derviju i od Tudovon tijohiju. Obače, prve ne zelo da leće od grada i Konijska, go pripoti veduštim v Dafnis, vo jedinom grobi nekoliko dne i pribejše, potjašte uvedati od tekle, čto bude cneju. I postjašte se moljahu o nej priležno, nego spoti u krepitiju i odivit na nej milost svoju jakožiji byst. Dolgo obonudištio knjaz da obratit se prežniju svoju ljubovio ko upručniku svojmu i gda ničtožu ospe, osodil na suženije po prošenju materija i ja. I bejste gda prinesoša množestvo mnogo je suhih drov, sena i hvrastija i v stog velik vzlužiša vzjaše slugi svijetuju da vzveduti u vrhu togo stoga. Ona že nedajušti vesti sebe, sama spešno nas gromaždeno je senu, drova i hvrastije i de i na vse to znamenija krestas otvorši vzejde, i vrhu gotova suštine tako ugnem veštjestvenim jakože plaminem božestvenije ljube Aki Finiks zgoretiji. Stojašti, že smotrjaše v narod i uzre gospoda vo obraze Pavela stojašta i drzati je povelivajušta. Odcidike prijan svijetaj takovoju ko Bogu molitvo slagajat glagolja. Predstani nam jakože vuzah Pavelu i vogni tekle. E gda že podložiša ogan i pod žgošestog okrest šečiju plamin voshoždaše vysoko zelo, v nezapu najde oblak polno vodej i prolija se došt s gradom veliki i ves ogan pogasi. Kniaz žije ves narod bežaša v doma i svoje od prolijanje doždevnego i ottuči grad nije velikija. Teklaže i zidene vreždena, ni malo bo prekusno se je i ogan. I uže nije v dom materi svojeja, ni medlivo i kuniji, no pojde iz grada da vzišti srednogo Pavela. Gredušti že srede nekojego otruka otučinik Paveluva ih, doma Unisiforova i dušta govog grad kupiti hlebaj, je gože ozrevši pozna i vuprosi. Gde obretajece Pavela postoli i suschristov? On že vedeju vo groba, vdem že Pavel svoj nejmi krješesija i v postetere pašti moljaši se k Bogu o neji, i uže vsi ozrevši živo i zdravo vazradovaše se radovstju na nebo, благодарiše Boga s obljučegu celu rabu svoju i predluživše hlebaju krepišesija. I odtudo vostavše Pavel s varnavoju i doša s kvazelistru i derviju blagovestvujušte evangilije i iz celjajušte nedužnije. Posledova žijemi tekla daže do antijohiji. V hodjaštim žijim vo grad sredoše se poslučaju s nekim Aleksandrom starejšinu i grada togo iže ozrev svetu i divicu teklu i krsuteja i počudivsija u jezvisijanju nečistim voždelenjem. Bebojun i prostranno v slastih živaj i v ničistotah valjaje se jako žeobiče i bepoganim. Mne vže jako Pavela važena jest, prve Pavela mnogim zlatom obiždaš da ne vozbranit bitijemu s neju. Potom ovedav jako nest ženano-nebračne divica množe je voždeliju i vo zhote pojatiju sebe vženu prizelnijega radi krsuteja. Na čaubu prelčtati teklu svetuju slovese v ljubov svoju, na ta begaše od negoakiju, talivar i kajuštego i poglutiti do ševnoju eja dobrotu ištego. To je že vse mi obraza i pečaše se o neju lovit i u hutja. Edino juže sreći svetu i naputim iš do ljudmi, mnogimi i duštu i nevozmokljubu dejstvena govog nja vnutre se recajego pila ištego sterpetiji, odloži stud i nuždeju mšiju obese se i navoji. V oprošena živo pijaše splačem, lagolišti, ne nudi mene strannija, ne nudi mene rabe i božija, obručnika odvergohsija i imam li tebeso izvoliti. Sja, lagolišti, zimaši se krepko otrukego i odježda i na nem rasterza i studa ispolnijego velika. Razgnevavse obo Alexander ešteže hristijana i njubajti ovedav privedena sutku knjazju. V oprošena že bevše počto a s imam ženiha mojgo hrista, svejna božija e može duchovnim sočetah se brakom. Nudiši že i u knjaz da otveržice hrista i da bude dženoju mužu, ek daže ne povinu se osudiju na snedenije zverem, dvuh radisih vin, za blgočestije i za celomudrije, jako vo hrista veruje i jako brak agnušajece mlada sušti i krasna. Obače prešte daže izvedece ko zverem i dobe na utri je pozor toj, pojadju vsobljudenije na to nošt v dom svojne kažena imenem Trifena i aže dašter valkonila nedavno preždetu govreme ne umre. Ta Trifena bija še roda carska, zelo čestna i vo hrista potom verova i užepominajeta postul pišušti k Rimljenom. Celujte reče Trifeno i Trifoso. Obujih i žeteg žen Rimskoj emučini Koslovije v desjati i den noemvria svojcici. Vujko nije ili kaunstaj, sviteh žen Trifeno i Trifosiji jaže svetago Pavela propovidio i obrazom sviteje teklaj v hristijanste močenji mnogo uspeša. Ta obu Trifena poimši k sebe teklu preprovodi s nejutu nošt v dohovno i besedi. Vutri ježe sobra se množestvo naroda na pozorba i tih otjašti i prijde knjas i vsi načalnice i grada i izvedena ba iz sveta je teklaj i jako agnica na zakolenije i sta na meste svojem ide žime od zvere i snedene baiti. I gdaži ispustiša na nju zvere i vsi okreste jahu ždahu i nijedin prikosno se je i zagradi boboko sta zverem jako žinog dav danilo vo mrve. Siže smotrijašti na pozor tojdi vljaho se strandnomo semovideniu, jako zverije izmeniši ljutu s svoju vkrotostovec. I edini od naroda proslavljaho bogat teklju propovedujemo go. Druzi i žehuleho glagolište imat čarovanje vodešte svojej i to go radini prekasajacije i zvere. Tožda i knjas s načalniki gradskimi glagolaše, jako volšepnice est i obaja zverej da ne vredjati ju. Omislišaš, že na utri je množišim i gladnišim zverem vdatiju i odslaša pakek česne i trifene. Ja že prijemši teklo s pozora zdravo radovaši se zelo. Prebajvajušte i še tekle v domu trifene i do utra, knjas povelenje dati ja sti zverem da gladni sušte skoreje na snedenje teklej ostrimacija. I bavšu drugom otro, pake vedena bez cvjetaje tekla na pozor, da zverem na snedenje vdastija. Idješe, že vslete ja i trifene plačušti, jako ta dobra i svjetaje deva nepovinna sušti na smeret predajecija. Ostavivši žiju na pozorišnom meste, povelja bestudnji knjas obnažiti svijetuju. Vodeš da hreće ja im odbejti čarovanija, ih žeradi ne snidajuđu zveri. Obnažite obu volšemnicu sijuju zrimašte cela budet. Ista sveta je deva v pozor vsemu narodu obnažena, edin toču u studu po krofi meja i glagolje da vitski, stud ljica mojgo pokremija. I izpoštena i byša na nju gladnije i rezdrženije zveri, ljiviže i medvediji i ži išeće od zatvorov svojih i uzrevši divicu stojaštu nago glavi svojak zemlji preklanjahu i učesej iz rjahu dolu akiste idjašte se na gote i diviče skija i vo zvraštahu si od nija. Ibe diven pozor, stud poznavahu zveri i oče svoju od na gote i diviče skij od vraštahu. Čelovec i že bestudnimi učesej smutrijahu na nju i beslovesniji zveri čelovekom obličitelji i sudiji na pozori tom bjahu. U njib ojste stvom zveri sušte nrav celomudrna čeloveka na sebe prijaša. Čelovec i že razumni sušte v zveri neja nrava i premenižesio. No čto uspeša? Otašte bo obnaženjem tem pozorišnjem celomudrenu idevu u bezčestiti, čestije i priložiša. Dobre zlatusti i svijetih dvojih ljica obnaženja pentefrije vej žene i vložnice tekli že vo sennarodnom sobore vospominaja glagolid. Što polizuva strasnoj ženoegipičskoju jako vložnice obnažisija? Što že vredi prvom učinicu teklu jako na pozorište obnažena baist? Ne sugreši bo obnažena sušti tekla jako že sugreši egipte na nja. Niže bez čestije ispolnisia, novenčase svjetaja. I se je obona gota na pozorište venčasia. On je že vzatvorenje ložnice posremisija. Stojašte i že svite i tekli tako, jedino oteljevic priše čiljaže pred neju ili zaše nogi i ja, aki čest vozdeja čistote divičevskoj je že vospominaja tam v Rosiji sveta i glagolja. Videti bez verja dolo ležašta i nogi sveta je ližušta, nemajim že svidetel svojušta glasom jako sveta godivičeska gotela vrediti nemožet. Poklanjaše se zver v sned sebe dan nej i svojstven nej nrav svoj zabavši oblačaše se v nrav svece i pogobiša. Videšte, že narodi, jako zver i ničto že vrediac svetu i ovelijim glasom vopijahu. Velike st bog e gože tekl propoveduet. Močitel je žene pozna sila i božija i omysli i noju veš na pogoblenje svete i tekli. Jamo i skupav i gada mi različnimi, zmijami žije jahidnami na polnih tamo veđe svetuju. No i že zagradijnog da ostale vom, to izmijem pretopi žala i gnefi obroti i ja tih pogobi. I zajde svjetaj od tudo nevraždena, se modivljajuštim se i hožesajuštim se o strannim sem videniji. I da umije žemočitel, što bolje etvoriti u misli krajniju mucusi cevoju. Privedči dva bajka silna, poveliju zanoze meš do imi privezati i raz ženejmi ostnej bajkov bosti da razbekče se rastorbnutju. No i simu bivšo cela svjetaj obrete se i bojegdaju krepkimi vervimi ktem bajkom privezaše dobre. I raz ženejmi železa i ich bostina čaša abije vervi jako paočina protorgoša se a bajki odbegoša. Svjetaj je žena jedinom osta se mesti nikoj gože i mušti vreda. Tog da knjas odivljaje se bajvajima im, nače poznavati suštuju zdiviciju toju božiju silu i prizvavte glorečejej. Kto je si taj i kaj je se sila est s tobою, jako ničtožite vrediti možet? Ona ži ničtože bolje odvešta vaše točio sije. Rabaje sam Boga živago. I oboja vse knjazi Boga hrenašte go od vseka govreda teklu povele oblištivo o deždi česno i odpustiju da vši takovo izrečenije. Teklu rabobožiju odpuštaju svobodno. I ide tekla v Dom Trifenei i vej strados velika v Domotomo svoboždenji i teklinom jažene koje vremi od Trifenei i pribajvajušti, propavedaše slovo Božije i mnogih tamo Hristo verovati nauči. Ta ževoždelij videti Pavlo odca i učitelje svojego i gože obred, če ho te posledovati jemu. On že vozbranijej glagolja. Nikto že nabran gredecne vestuju. I prijemši blagosloveni ota postula ide v sile v Kiju i svem meste na nekoj gore bli sile v Kiju. I tamo živjaše v poste i molitve hi bogomyslije. Tvorjaše že i čude sam mnoga i sceljajušti vseakje boljezni. Ovedaše bohne i ljudije prihožda ko knej nesušte nedužnije svoja ih že naučaje veri v gospoda našego Jesusa hrista i sceljaše. Priključi se že nekog da na tom meste ide že živjaše svjetaja mimo i tizje recuelinskomu o celje v Kiju i što nakone. I že o zrev svjetuju teklu, sobirajuštu joj zelije na pištu sebe i videf ju lecem zelo krasnu, a vas želeje i ja ne čistoju majslju i tolknu v konjao stremizija na nju hoće soveršiti svoje pohotenije. Svetaje že silo i božije ukrepljena pohitivše go verže na zemlju i tolj krepko odari je go o zemlju jako tri dni nemi nedviježim ležaše. Mimohođaštje že potem tem ljudije videfši ljudica, aki mertva ležašta i doomevahu se čto je mu bejst. Sotvori se žvesno osemi u grade v tretiji den i množe svoj ljud je od grada prijide k nimu hoćašti vidjeti slučajego i vzjate to go v domigo. On že i dva v sebe prišed iak i od snavu sprenu vstana noze svoji riječe. Boginju je nekoju vidih i odto ja postradah be dosiju. Jedva bozmo žeti u dom svoj bolin se u todarenija. Prizvav že ikonopisca povelijemo izobraziti na 10 cdv. 18 let suštu. Jak da že ikonopisac načaj izobražati, posmotrenju Božju uloči zelo dobre podobije svjetej tekli i ak i živo izobrazifju prinesek žirecuonomu. Žrec že videfi kono po vsemu podobno svjetej tekli riječe. Vo isti no takovu divi co az videh. I prijemi kono oblobojzaju i abije soveršenno ozdrave. I bostav oto drah ranjaše čestno v domu svojem toj svjetej tekli obraz. Posen verova vo Hristasu vsem svojim domom, propo vidio svjetej ravnoapostoljnije tekli i aže na tom meste leta dovoljne živušti nogi ih na put spasenje nastavi i mnog im v bedah pomože i vseak je nedog i uvračeva. Vrače veže i čarovnice i že v selivki i biah ovidješte jako vseak je kojim libo u drugom objatiji ostavališ i ih gredet k tekli i uže hitrostih beni vočtoži lišajuš, če se že pri obretinje svojgo obništavahu opječališ se zelo i gnevahu se na dobru i celiteljnicu teklu i aže bez mzde i celjašek ne prihodjaštih. I od zavisti veliki i gneva umisliša na ostitinanju nekih junoš bestudnih do skvrnjati u nuždeju. Glagola hobo vsebeni navisnice i čista jest deva tekla i to go radio godne svelici i bogini Artemide i aže poslušajte prošenije ja i podejte i silu kovračevanju nedužnih ašči o skvrnena budet otvrtići od nija Artemide i otimici od nija celjebne sila i ozvelićići se pak i vračebno i ohodožistvu naše. Tako vsebe, glagolište pod štaše se obresti bestudnikov na takovoj delu i opojivši ih vinum umoliša da idu ti o skvrnet teklu. Daše ži im zlata mnogo i bolje da ti obeštaša da ba i sotvorili tekle nasilije. Bezumni, bosušte i naverniji nevede ho se go jako tekla neertimidinoju silu Juno-christovu i o blagodatju izceljajat vseak niduk i vseako i boljezn. Juno še i že bestudni i vino opivše se i suveštavši se sovračajmi i čerovnikami i došek neispešno razženi bivši pohutiju ispolnini skvernih mysli i zlagonamerenija. Ihže vidiši tekle vuprosi glegolja. Što hošte ti čada? Uniže skvernije sluvesa glegolati na časa. Sliševši, že si je tekle svetaje i zlojih, namereni i razumevši, beža od rukih. Jaži inokda zverejni ostrašisija da od bestudnih, begaši človekov. Uniže ju Aki Volci i ovcu po pustenji gonjahu i gda bliz bedosti zajema pomuli se Bogu da izbaviti bogu teh bestudnikov. Iabije priključuje se tamo Gorakamen na Božijem velenjem rastopisija i svetuju vnudre sebe prija i baist zaštištenje devstva i ja i grob česna gotela i ja. Tamo bo predade dušu svoju vroce Božiji. Baist, že vsehlet žetija je 90. Ninižev neskončajemo i život žizni, slavišti žiznodavca Hrista Boga s ocem i svijetajim Duhom na iniji prisno i voveki vekov Aminji. Sem žitiji povest ofalkonili i dolopoklonnice i pri konce onog žitja u i dolopoklonnike i mučitelji traja neca rej isključena poneže ona je svištenom opisanju javno protivna. V toj žedin pamet prepodobnog utca našega koprija postivšego se vo obiteliti od osje velikago v Palestiniji. Obretajuci ži i nije prepodobni u njih žizrij Julijaj 9. Konec žitja svijete je 1. mučinice i teklej. This recording is in a public domain. Žitja svijeteh svjetitele Dimitrij Rustovskogo mesec septemvri 25. denj. Žitje prepodobnije matere našije u Rusinii redfullyprevox.org Bajst muž vo grada Aleksandristem imenem pvnutiji bogat, slaven, česte, i bojaj se Boga kranjaj zapoved i gospodniji živeje bogogodno. Sej ime ženud takožde dobru vlagočestnije ugoždajuštaju Bogo na neplodnu suštu. Učesom oba biše velici i pečali puneže nejmešu komo ostaviti imenje svojgo ežiba i posmeriti ih ostrojno bilo dobri. Pečalu jušte že ubeščati svajim vsektamu ljaho se Bogo da podastim plot supružestvajih i mnogija milostinju Bogim, cerkvom, že i monastyrem. Ksim prebivahov postajimo ljitve obhodjašti hrame i Božija i prosjašte želajemo je od Boga poločiti. Edinoj živostav pavnuti i defneki i monastyr, vnjem že sliši i gumina Bajti svjata i dade tomu monastirju milostinju velicu. Besedova uže su i guminom, polzua se od niego i razumev, jako blago ugodine s Bogo, klanjušče se že prosjaša je go da pomoliće o nem k Bogu s Bratiju svojeju i že bojvo zmogal narištje se otec čadu. Bog že preblagi i slušajimo ljitve i moljaštih se jemo oserdno i prizivajušti ih go vseju istinuju, poslušamo ljitve i gumina ovih i blagoslovi pavnutije plodom supružestva ego. Razrešiba neplodija žene i goj dade im daštel zelo krasnu, u ajaže roždenji radojušte se velije Bogu vozdavahu i krestivšaju narekoša ime i Efrosinija. Monasterže to je často prihodjašti pavnutiji se minokom podavaši milostinju i koji gumenu tomu veli ostiža ljubov, poleznije radi beseda i molitve go imi že poloči želajmo i od Boga. Minovšim že 12 letom otruždenje Efrosinijina prestavi se materija od GTAiego. Pavnutiji že preblagi stuča dešter svoju božestvenom misanju i može v skori otrukovice na vijekši, priležaši čtenju svetih knjig i projde sluho, blagorazumiji e ja i kresute po vsemu grado-aleksandrijskomo. Če se radim nozi od blagorodnih i bogatih, graždan čtahose se inom svojim supružistvu pojatiju i jedin druga go predvarjajušte od su je ja osem Glegolehu. Pavnutiji že otvišta vaše, jako že vozhoštiti, Gospodj tako da budi. Mene vseh blagorodstvom i sanom, bogatstvom že i slavuju, umoli pavnutije da dast sinoj go dešter svoju v sužitije i su izvoli pavnutije. Tažu otverdivše slovo ustaviša vremija v nežebaj samo i mispolniti delom i s otvoriti brak detim svojim. Meš duže sim pojat pavnutiji dešter svoju i idesniju v monastyri zdarami koonomo i gomenu i želubimijemo ote cbe mnogo, plod molitov tvojih dešter moju privedohk te bez svjetej odče da pomoliši se o nej poštu bomožuju v dati. I gomen že blagosloviju i sed še bez sedovah uspavnutimo poljze duši, otrokovicu že poučaša celu mudrju i mnogo k nej izrečevo čisto tej smireniji u strase i ljubvi božije i umilostini. Ona že vse sja napisovaše srce svojem jako smisljena i užebuo 70. letu otruždenja svojgo ime. Poveleži imi gomen pribyti u gostinice monastyrstej i pribejst tam upavnuti i 3-4 u svojeju, jaže po vsiadni poslušajušti čtenje i pejnje cerkovnego i smutrašti podve ginočeskija, čudjaši se žitiju i ih, glagolišti v sebe. Blaženi sud čeloveci si i izdebojako angeli život i posem žiti i s o angeli u dvoracija. Inača srce je a božestvenije ispolnjati srevnosti k podražanju svetagojih žitija. Po 3-4 dneh rečepav notiku i gomenu. Povele od če rebe tvojej da poklonice tebe, poštem bude i tivo grad. Evrosinije že pripaček nogami gomen na rječe. Molju se tebe od če, pomolisio mne jako da spaset bog dušomuju. I gomen že blagosloviju i bože svedi čeloveka prežderoždenje ego, taj samo se i rebe tvoje popicesija da spodobice častiji s prebivanje s ovsemi blagogodivšimi tebe. I poklonice se i gomenu i brati od i doša vo grad. Otec že ja kogda obretaše na puti ili vo grad i inoka privoždaš je go v dom svoj i ugoštaš je go moljašći da pomolisio nemi odšterije go k Bogu. Posem v monasteriju onom približi se den pominuvenje svojimu monasteriju taj i posla i gomen jedinago od brati i prositi blagodetelje svojgo pavnotija da prijdet k njim v den taj i v kope sotvorijat pamit. Došedže brat k domu pavnotijevo bog rusilu nem gde est. Rebi že od veštaša otijde nekamo. Efrosin je že ovedavši o prišećem černoristce v dom ih prizvaj go k sebe i načavu prošati. Rce i mi ljube radi gospodnjo od če v brati i v monasterije imate. On že od vešta 352 V prosiže go paki ašte li ješ te kto prijdet k vam i hošte da žiti s vami prijemlet li je go i gomen od vešta brat i s radosti oprijemlet slovese radi gospodnjo gredušte go kumnenje iz ženu von. Reče Efrosinija sili v kope poeti i ravno li postite sja. Od vešta brat je že ope nije kupno pojem a o poste je jako že kto hošte i koliko možete. O vsem obočinimo na stiristim černoristce i spetavši od rukovice rečeknimo. Potela ba jask takovom otiti žitiju na boju se preslužati od sama i go i žeme bogatstva radi suet na gomira se go hošte dvdati možu. Reče že i černorizic. Ašte divice ne hošte še soprežena baiti vremennomo i tlennomo možu s libe christu i že za vse prehodjašte mire se go suetstva ašte ostaviše ih ego radi da sti nebesnoje carstvo i prebivanje su angilej. O taj ubo izajdi i gredi v monastir i izminivše obra smirski oblice i se vrize i noće schije da nepozda na budiši. Slišešte že sja od rukovica obrado vas i reče černorizicu i kto po strištimi imati onži reče se otetstvo i pojde s o mnoju u monastiri naši prebudet tamo tri ili četiri dni. Teži prezvi kogo otetstvo i učistvo juštih i ako že hošteš i pomožeti ti s radoštiju. Sja im glagoljuštim prijde pa vnuti i vidi v černorizce vuprosije go glagolja. Če sorati potrodiose se k nam odče? Onži reče jemu prispe pamet od sa našegu i ženama su stavi monastir i moliti ti i gomen da prijdeš pa med vko pesnami, prijmeš i blagoslovenije. Vazradova siže pa vnuti i vzem še mnogo od doma svego na potrebo cerkevi na učerždjenje bratiji i da su inokom v monastiri toj, v nemže medlje što jemu posla evrosinija dina goraba verna glagolja. Idi ko obitelje te odosevoj i všeči v cerkov ego žašti obrašti še inoka prizovi semu. Še čuže rabu po povelenju i ja se posmotreni u boži i naše neki inok utobitelji svoje i ja nise i prodajati svoje rukodelije nego ože vide v sluga moli da ide s njim u dom gospodina ego i ide u dom pa v notijev. Uzrevši še česnago inoka evrosinija bosta i poklonisije mu glagolja. Moli zem ja odči i pomoli se inok po obajčuju svojmu i pomoliti vi blagosloviju i se doša. Načaže evrosinija glagolati господине moj, sa imam hristijani ne i božija raba a bogata zelo, mater že moja od žitja se go prejde. Hošteđe mi otetsmo je vseh radi i meni svojih sujetnomo vdat i miro. Az že ne chutela bi ukaljati se bemirskimi skvernami, no boju se preslušati otca i čto su tvorju nevem. Vsju ženošć, sju besnapri bi ih molja Boga da je bit milo s dušimu jej. Vy všu že utro i zvoli se da uslišu od niego slovo polezno i čto su tvoriti imam da nastavlju se. Moljubu te otče, nauči me poti božiju, vembu jako od Boga poslen mjesi. Staret ži otversu sta svoja rječe. Господ glagoli dvoj vangeliji, ašte kto ne vozne ne vidi tu casa svojgo i materi ženu i čat i bratju i sestr ište že i dužu svoju, ne možete moj biti učinik. Ja stebe bolje, čto rešti ne vem, obačašte možeš i ponisti skorb ploti, ostavi vse i beži odmira sego jako že Izraeli otrboti faraoni. I meni je že odsatve go mnogih im od naslednikov, se cerkvimo na steriji, boljnici, vitalnici, sirutej vdovici, stranii, temnici i plenennii i gde voshošte totet s dvoj nasledije tvoj da rastočit, teža sama popice i si odvoj duše. Reče že ima od rukovica, nadiju si na Boga i na tvoja molitvoj odče, jako truditi si imamo dušimo jej, Bogu mi pomogaju što. Reče že i starets, takovo je želanje i predloženje da ne odlegajacija i bo zakusnjenje, raskajnje i tvoriti obyće. Neni obo pokajanju jest vremija. Reče že ima i frusinija. Togoradi je potruditi otče da želanje sviši i s otvorivšim molitvo blagoslovišim ja i ostrižiši vlasijom glavu i moja ja. I bostavši starets otvori molitvoj i po boži ostrojeniju po strijeju i obliče v angelijski obraz i schimo vozluženju i moljasi o nej Reče. Bog spase i vse sviety je svoja, to i da sohraniti od vsiaka guzla. I si Jarek starets otydje v put svoj radoje si i Slav je Boga. E frusinija že pomyšlejušti vsebe Reče. Ašte pojduv Monasteri Devičesk otets mojišće obraščit me i nuždil izvlečet mi od tudu ženihara dimo ego. Pojduv buv Monasteri Mužisk i deženik tože me ovesti. Si omysljivši, večer glubo kobleče se vodeš do mužisku i otajivši se vseh i zijde iz domu svoj ego. Vzemši s suboju 50 zlatnic i sokri se v nekojem mmeste čerestu nošti. Prijde oteci Javograd i Bogu hutja što abije v cerku v pojde. E frusinija že pojde k Monasteriu tomu a v nemži otecija znajem B. I prišeček u vratom Tolknu i Reče Dverniko, šet rce i gumenu jako evnuh prijde od palati Cerevi i stuit pred vrte istvojeju svetlji u besedovatih hutja. Iz šeču žej gumenu poverže sebe E frusinija na zemlju i pokloni se svetolepnom ulicu ego. On živo zdvigšiju sotvorimo ljutvu po obyćaju i sedoša. Neča že voprušati joj i gumen če su radji prišelesi k nam čado? E frusinija že otvišta. Asot če bih v palati Cersti evnuh sej i vozljubih vosprijat i nočeskoj žitije no ne obretoh v činu tom poleznago mi žitijavog rady. Slišev že u dobrom vašim pribijivanji prijdoh semu žitih s vami hutjašti. Reče žej i gumen Dobre prišelesi čado, se monasterij spred toboju i ašti ljubiši prebivaj s nami. Ipak je reče kotoruju ti estimija otvišta evrusinija imjem jest izmaragd Reče i gumen Čado izmaragdi i unesi i ne možeš jedin v kelji prebivati podobajti imeti nad soboj načalnikaj učitelja da naučiti nočeskomu žitiju i če im. Otvišta od Rukovica jako že hošteš i го spodi nemoji tako ostrojom ne. I zemši že 50 zlatnic da te i gumenu rikušti. Vozmisija otče ašti će načnu zdježiti to i proče i meni moje eđe ostase vo gradi prineseno bode cemu. Prizvav že i gumen jedinago odbrati ime nema gapita uža svjata i soveršena Se i ju noš otne i ne da bulit sejn tvoj učinik. Tako je go nauči da prevzajdit učitelja. Priklonši že kolene i pomolivši se znamena i gomen izmaragda odvištavšim že vsem aminj. Pojati go agapid vo svoju kelju i učaše angelskomu žitiju. Imeješi že izmarag lice zelo krasnoje i gda vhoš daše na molitvu u cerkov mnogim diavol pakost ješi pomislemi nepoleznimi svojoj učitelju izmaragdovu i skorbiako na i gumen aglagolište počtu osice krasnoje lice velesi v monastir na soblazan nemošnejšim bratijom. Sleševši je i gumen prizva izmaragda i reče krasnoje s lice tvoje čado i gože videnje nepoleznoje s nemošnejšim i že ne u dokonca pobidiša brani vražiju. Poštu u buda jedin bez mol vstveši v kelji i tvojej imat načalnik tvoj podajati da ne izjediši životu do nikama že. Ono že otvišta. Jako že poveliš, ja ov tako da tvorio i poveli i gumen agapitu do gotovit kelju ojdinjennoju v neže ba i žiti izmaragdo. Sotvoriže agapit vse povelena i multigumina i vede izmaragda vojdinjennoju kelju i betamo preležašti molitve i postu i bdenio vnošti i vodni služašti bogu da je srca tako jako diviti se načalnik ojg oblaženom agapitu i že vse i brati na polzu skazovaš je gotroda i podvigi i vsi polzujušte se proslavljako bogatulikoju silu u junosti odručesti i soveršajušte go. Pa vnoti životeca ja ek da vozvrati se v dom pospešše se vnide v hramino v nejže dešteri go živjaše i ne obreće ja i spolni se skorbi i pečali. I načavu prošati s gnevom u svojni, što s otvorisje i u rusini, kamo te ide. Odvištaša že odruci. Včera večero bej všo vidih umju nejneženije vlaše se i pomyšlja humjako otecu u bručnika ja prišet će pojadju k sebe. I posla pa v noti raba i v domi gojne u bretoša. Sliše vžesije u bručniki oteci go, opečališe se zelo i prišet će k pa v noti u bretoša i go ve ljmitu žašta na zimlje li žašta i plačušta i glagolah oknemo. E da kto prelistio i beža s neju, ja bi je slugi nakoneh po vse Aleksandri i poslanji biše na vziskanje ja iskaho po temi i po domom suset svojih i pobrego v korableh. Projdoša že i množestvom monasterije ženskih i polja i postojnije, goraj i vertepaj, priležno išto šte dešterje pečaljna godca i ne obrečuje ja, vozvratiše se setu jošte i plakahu u vejimne jako u omeršej. Ženiho u bručnice svoje redaše sve korponevestke svoje setu vaše, u tec pod šteri svojej jako žinog da jako v pojosife gorko plakaše, glagolišti, vplači svoje msice. U vejimne čado moje slatkoje, u vejimne sve te učesmojih, u vejimne u tehu došimo je ja, kto su krovište moje ukrade, kto i menije moje voshitije, kto bogatstvo moje rezruši, kto vet v moju osuši, kto sviteljnik moju gasi, kto nadeždo moju od ja, kto krasutu dešterimo je je na silova, ktor je vol kagnicu moju rasterza, koje mestu tako svetlo i lice su kraji. Tam i be roda vostavlenije, tam i be starosti žezel, tam i be v pečale hoteha. Zemlje, zemlje, da ni pokrejš i plotimo je ja dondežu ovem, čto je frusini, dešterimo je i slučisija. Zemlje, zemlje, dešterimo je i slučisija. Sicevaja pavnutio splačem veštajuštu, sita mu sobravši se druzi i susedivo s dvigoša glasi svoja i plakah usplačušte pavnutio o naprasnom dešterije i go pogoblenji. Ne obretaj, že pavnuti otrada i vpečali svojej, pojde kprežde po minutomu nasteriju, v nemžiji dešterigov zatvori bod vizašesija i pad na noze i gominoreće. Nepremolčio od čemolja se k Bogu, da obrašči se trud molita v tvojih. Ne vembo, čto bist dšterimo jej, voskitelio nekto ili nejim nekim slučijem pogibe. Sliše vžeto česne i staric smuti se zelo i sobrav k sebe vsi u bratju i reče. Pokašite ljubov bratije, pomoliti se gospodu da blogo izvoliti otkriti nam o dešteriji druga i blgodetelja našegu pavnutija. Postiše se, že i moliše se vsi čeres vsju sedmitsu i nebejim niko je gože osem odkrovenija, jakože prežde vojnih prošenijah ba i vaše. Molitvo bo i v Rusinii be k Bogu, da nemi noštju, da nejavlenu otvoriti u Bog vsem žitiji i premogaše molitvo i ja molitvi vseh bratji. E gdaže ne poločiš odkrovenija na čaj i gominotešati pavnutje i glagolišti. Nepremoga i čadu nakazanjem gospodnim. E gože boljubit gospodi nakazujet. Ešte, jako bez voli gospodnije dina ptice nepadet na zemlju, kol mi pače da šter tvoja. Bezpovelenije go ničto že baivajet. Vem bo jako da šter tvoja blagoju čast izbra i tokoradi nam o nej ne odkrei si od Boga. Ašte bo vzlajba i da lapala, eže da ne budet, nikogda že ba i Bog prezrel tolike i trot bratji mojih, no vseče skije vil bio nej. Imam žena gospoda na deždu da sebe javit ju. Sje sliša vpavnuti i malo oteše se odpečali i blagodarjašti Boga ide v dom svoj. Moljaše se že po vse jedni preležno i tvoriašti dobra i dela po da vašim ilustinju trebujušti mnogo. Pod nekša neke ihpaki posetimo na stir pro se omolitve bratijo. Edino ju že poklniv se i gominu reče. Molje zame ja odče, jako ne mogu prestati od skorbi od šterim ojej. Ne oteše se bo duša moja ni malo, no množe rastet jaz va srca mojgo i denut ne obnovljajece boljezen moja. Videže i gomin pečali go biliko otešaša i go vsečeski. Besedo je že s nim uspomenu iz Maragda Rek. Estu nas, brat duhoven i že prijdi od palata i cerete od osija i vsi poljuzujem s jego žitijem. Pošte še li obo besedovat i s nim da ponemalo prijmiš od beseda i go od rado ispolnit bojec duha Božija. On žire če hoštu. I prizvavi gomin Agapita Glagola vidi pavnutija koj iz Maragda da pobesedujem s nim. Ne vedeše že i gomin Agapita koj iz Maragda est džter pavnutijeva i doša Agapiti pavnutiji keli iz Maragdovoj. Ek daža uzrejef rosini odca svojego, poznavši je go sjas les izpolnisja. Pavnutije žemnja še jako otomiljenje molitven na go plačet nepozna boju, jako iz še cvetlica je odzeljnago vozdržanje senošnjih molitv i pokreje klobukom lice svoje da nepozna na budet. Sotvorivši že molitvo se doša i načaj iz Maragd prostirati slovo k pavnutiju, Glagolišti ima u carstviji nebesnjem i slave večnoj k nej že čelovek prijeti možet s mirenjem, čistotoju i svjetejniju milostinio že i ljuboviju. Glagola i o otvarženji mira, jako ne podobajet ljubiti bolje čad ne že Boga i že vseh je suzdatelje. Apostolijskoj žepisani izjavljaše jako skorp terpenije sodelovet, terpenije ži iskustvu. I vidio odca svoj gov skorbi v lice i sobolezno vaše imu i otešaše Glagolišti. Vero mi i mi, jako ne prezrit ti bog. Ašte bo napotipagubnom bilava i džter tvoja i bil бы i tebe bog molitv radiote cvjetih molivših svem priležno. No veruju Bogu, jako džter tvoja dobrogo posluša sovetnika vo evangili i Glagolišti go, ašte kto ljubit odca ili mater paće mene, nest mene dostoin, jašte kto ne otrečete vsego imenije svojgo, ne možete bati moj učinik. Silen žebog i vsem žiti i tebe jo pokazati. Prestani obo skorbeti. Počto sama go sebe obivaješ i pečaliu. No, blagodari Bogu, vse mi otrečete dježde i tvoje ja. I boja se gda učitelj moja gapit vzvesti mi o tvojem v monastir prišestvi i oskorbi tvojej. Molih se priležno posilimo jej da dost tebe terpenije boki velikodušije i da ostrojite tebe i od štiri tvoje vse na poljzu i otešite. I imam na dježde, jako Bog vseak je oteh i ne ostavite do konca v pečali bati. No, ašte i ne skoro, obaču otkreat tebe od štiri tvojej i se setuješi. Taže boja se jefrosinja da ne budeće zmnogo je glagolanije poznana, reče, pavnotiju. Gredi uže s mirom, gospodinje moji. Pavnotiju že poslušuje slovesi sih, ispolnjaši se sles i radosti. Gorjaše bo serce i goestestvinoj, koji zmarak do ljubovju i mnogo poljzu va vsi oto toja besedaj, otejde koji gominu i rečeimo. Edin Bog vesto, če koliko i toliko blagodatiju Božije od slovesi go ispolnij kse radosti, Akiba i obrel ljubimo i mčado. I pruse pavnotiji vseho molitve vozvrati se v dom svoj. Priblizče izmarakt u monasterijetom 38 letra vno angelno živušti i vpade vbolezn v nežiji prestavisija. Preždeže prestavlenije go prijde pavnotiji u monasterijer na poklonenje i posještenje, bratiji. Otejno i su i gominom reče. Od če, ašte vozmožno poveli mi da viš do brata izmaragda jako zelo do šamoja ljubitego. Prezvab ži gominu Agapita povelijemo od vesti pavnotije koji izmaragdu. Šeđe pavnoti i v kelju izmaragdovu i videfegono odre ližašta zelo boljna, pripade ko odrojego plače se i glagolja. Uvajmne, gde slatka je slovesa tvoja? Gde tvoja obještanja i miže mi učala si, ako imamo zreti pogipšaju od šter moju? Se ne točio ja neviždono i tebe v nemže nekoju i me je hoteho lišaju si. Uvajmne, kto uže otešit starost moju? Kako mu idu i kto pečali moje i utrada budet? Tvojgo najnilišenija plaču si, jako 38 let neviždod šterimo joja, nižao ne i poločih koja izveštenije. I ako dragi moj izmarag dostavljajte mi o nemžeta seksija, jako ašti boj ubrel pogipšije ča domoe i časo ne i ne čaju, gde ubraštu utešenije i užes nidus pečali u vog rop moj? Vidiš je izmaragd pavnutija neutečno rejdajušta rječajemu. Počto smuštaješi se i samago sebe pečali ubivaješi? E dali nekrebka je struka gospodnja ili jest čto nevozmožno o Boga? Položi užeko nec pečali, pomeni jako i jako vojevi gospod Josif živa u nemži jako omeretve ceri daše To i žeboki tebe otešit moju žetja prebudi sdeg tri dni ne ostavi mene. I prebojivaši pavnutiji u monastirije pomišljaje sebe i glagolja. E dali gospod je vidičto izmaragd od šterimo jej? Nastavšu žetretijemu dniu jako ovedaj u Rusini od šestvije svojeko gospodu prizvaoca svojego pavnutije rečajemu. Abo ko stroju u mne jako že vo skute i soverši želanje moje i uže prijdoh koncu podvikinočestvo prešetčiji ne mojeju silu i no pomošći od togo i žeme sohrani od vraži ih setei nekoštu budajte i bolje u dešteri tvoje i pečališi se. Azije sam je u Rusini ja dešter tvoja ti že otec moji. Azije sam ja žete išteši asljubve radi boži ostavih tebe od samojgo i vse nasledije moje i obručnika vremenna goj i prijdoh semo u te ište stvomoje. No moju ti ja ne poposti da kto i najoprjata je ttelo moje toči od tej sam sotvori sje. Ešte že moju i spolni obet moj je že obeštah odcu obitelji sje. Jak da bo mojih si prijatoj mi s debajiti glagolah ako imam i menija mnoga i sje avnesu vo obitelji sju. Sotvori obo to od če moji i dašto stavše si i meni obitelji i obruješte i sje i moji umne. Sija rekši prijdajduh svoj gospodivi. Slišašte že sje pafnutije vidješ ti jako umre i frusinija u tuža se i želenije velika govesera slabe i padena zemlju Aki Mertav. Pritek že Agapid vide izmarak da umerša i pafnutija eleživa ližašta vozlija vodu na lice i goj od zemlji podja je go glagolja. Što ti jest gospodine pafnutije? Može otvešta. Ustavime zde umreti jako divno čudo vidje hnejne. Vostavže padena lice umeršija i množestvo sljezi zljivajušti plakaši glagolja. Uvajimne čado moje slatko je počto prežde sego časani objevila sje si mi, da ja zbaj umeral s toboju. Uvajimne jako tajila sje si od mene o deštimo ja dragaja. Kako dobra izbegla ja si vraže ih setei i obežala ja si mi rodaržatelje na mme i veka sego i vošla je si v žizan večnoju. Sjasliša Fagapeti poznav divnoju vešti uža sesja i tek še povede igumenu. Prišedži igumen s odštanjem mnogim pripede na lice ja sveto i redaše glagolja. Efrosin je nevestu Hristova i dešti sveta ih. Ne zabudi družina i tvoje jaima nastirja sego, no moli se o nas kogospodu našemu Jesusu Hristu, da da s nam dobre podvizavše prijitik prista ništo spasenija i imeti čascu svetu im je go. I povele igumen vsem sobrati se bratjem da spodobajušte i u čestiju pogrebut sveto je ja Telo. I gdaže sobraše se pridoše i vidješe divnojto čudo proslaviše Boga dejstvušte go v nemošnoj ploti krep koju svoju silu. Nektože od brati i B1 mokom slep se i preteček moštam pripodobnje i plačušti lobaj za Telo svetoje i Abija otverze se o kojego i prozre. Videšte že brati je takovoj čudo veličaku milosti božiju i ugodnicu Ego svetu je prosini uslavešte počitako i polozovo ko se vsi zelo od takovago žit'ja i ja svet'ago. Pogrebše žaju u grobe otec sveta ih tvoriako pamete ja s radostiju. Otec že ja pavnutiji šed v doma razdade i menje svoje cerkla i monasti rem ništim že i strannim, a ostavšu joj si i menje časti nemalo, prines v monasteri to i v dade na potrebu obitelji i sam v nem postrižesija. I sprosiv že keli u deštere svoje ja, poživef ne i bogoogodno 10 let i prestavi se na tojži rogozine na nežet'štere go prepodobne i frosinije poči. Pogreb'em že baist česno blizd deštere svoje ja i ostavi se pamet'ih tvoriti po vse leta, vo slovo svete je trojci sva i sveta i sveta goduha divnago vo sveteh svojih boga i može slava voveki aminj. Konec žit'ja prepodobnije frosinije this recording is in a public domain. Žit'ja sveteh svetitele Dmitrij Rostovskogo mese septemvri 25 i deň To je žed'jen žit'je prepodobnogo uca našegu Sergija i gume Naradonešskogo novogo čudotvorca redfullyprevox.org Prepodobniji bogonosni otet s naš Sergi i rodis'ja v grade Rostove od blogovernih roditelji Kirila i Marija. Izbraže je gobok v svoje služenije ešte oto trojba i maternji. Tibo všeče je nekog da materije gopoobičuju svojmu v cerku na svetu i liturgiju i mušte i že, vočreve se goza češa se mladenca v negdah od jahu načati česti svetoj evangelije s mladim bliz materje stojaštim slajšati. Takožde vo vremi herovimske pesni v Turiciju vozva. Jak da sveštennik vozglasi, svjetaja svjetajim. Treticiju, glas, mladenca oto trojba i maternji slajše šesio. Od se go razumno, baist vsem, jako veliki svjetilnik miro i služitel svjetaja trojca i jeviti se hoštiti. Jakože bo svjetaj i juan predteča vza igra se radoštem i vočreve pred materiju gospodniju, tako se za igra se pred gospodnjem vo svite igo cerkvi. Objataže, baist, strahom i uže su materje goo čudisitom i vsi slišešti i divljahu se zelo. Posigže isponiša se dnije roždenju i rodis sejna i narečeno be imaja imu vartolomej. I od ne liže rodisija nesaše vsredo i peto kod suscev, nijenago koje gomlika v košaše. Siježe, baist načalo velikago i govo zdržanje i poštenje, posležde v soveršennom vozraste pokaza. Boj všu žijemo sedmi let v dan baist v daočenije knjig, no ne skoro učaša se jako pamiti u top B. I so mnogim priležanjem učaše goočitelj, obače malo čto uspevaše. Siježe, ba postmotreni u božiju jako da od duha svetago ne od človek podast cio otruko razum knižni. Vajedino ba od nejhodjašte i mnogašte jedin v bezmovovnih prohoždaši sem mesteh obrete nekoj goinuka ili pače angila vo obrazi i nočestim odboga poslana, v dobravestojašta i molitvo dvorjašta. Onže približi vse stablisego i užidaše konca molitvaj taži sotvorijemo poklonenje. Inok že voprosi što treba i žičado? Odvišto o otrok glagolja V dan je sam od če učiti se knjigam i nemogu ničto da ti razumete o nijegže skazujete me učitelj mojče sori adi zelo skorublju i ne vem čto otvoriti. No moli učestnuju tvoju svjetejnju po muli bogu omne jako da razumitme svjetejmi tvojimi molitvami. Inok že sotvoriv molitvo blagoslovije gorek. Se od nej ničado darujete ti bog razumeti jaže trebojši jako da vozmožeši i neih podunosna, tako on prijemši blagosloveni od svetagu togo inoka pačiže riko od angela ba isto doben ko iz učenju vseakije knižnije primudrusti bez truda. Bog bo otverzajemo om razumeti pisanija. I rastjaše otrok leta i vkopej razovom i dobrodeteljmi, gibjaše bo posti vozdržanje detskih ubičnih igrališt begaše, čteni uže božestvenih knjig presidjašti u čašetu ja primudrusti gospodinji. I tako od sila i v silu gredušti vozrastaše v može soveršenna. Pusem roditelje igo presiliše se od prešte rečennego grada Rostova na mesto naricajemo i rado než, nejak od to mesto slavno ili na ročetu B nejako bog tako blago izvoli da na tom meste proslavite godnika svojgo, u nem ženam slovo. Presiliše se ubotam u roditelji blazennego, nepomnozim vremeni presiliše se ja se go na mesta svetla i prohladna, ostavivše vse i menije svoje nasledniku svojmu vrtolomeju. Onže predstavljenje roditelji i svojih videv, pomišleše vsebe glagolja. Ja za smjerti njesam i vseko omreti imam, jako i roditelji moji. Tako blagorazumnije otruk razsudi vkrat, koje sie žitije, razdede ostavše se poroditelje i menije, ne ostavljaje sebe na nužnoje pripitanje ničtože, upovabu da juš da go pišto alčuštim. Taže otide u postinju i sotvor hiženo, pribaivaše v nej podvizaje se i moljasek Bogu nepristanno. Ponekojme že vremeni prijdeknimo neki osveštenji inu, kim je nemitrofan. Od togo blazenji vrtolomej vojnočeski čin postrižesija imaju otruždenje svojego 23 leta i narečeno bejst jemijemu Sergi. Pribejst će to je sveštenno inuk Sergi malodnej i pribejst će imu. As čado od hoždu v put svoj tebeže predaju vruce Božiji i proreče Glegolja Razprostranit Bog nameste se mobitel veliko i prislavno. Sotvoriv žemo Litvu otejde a Svetaj Sergi nameste Tomostasija i trždaše se omrštvljaje ploć svoj obdenim, postomim nogorazličnimi trudi. Vo vreme zimnije rasedajušte i se zimljio od mraza i sploti nevljaje se. Niterpjašte žebesi takovih i go podvigov, čtahu se odgnati je go od togo mesta preobrazujušte se ubo ovo gda vzveri, ovo gda vzmi i strašahu Svetago ostrimljejušte se na njego svi repo. Onže molitvoju jako oružim progonjaše onija i strahovanje ih aki paočino velikodušim razdiraše. Edinoju vnošti jave polk besovski napadenanego i sjarosti u veliju vopijahu. I zajde od mesta se go i zajde da nezle umriši i sjajim glagolištim plamen veli i schoždaše u tostih. Onže molitvoju sebe vo uruživ abije pro gda besovskoje polčište i bezbojazni prebyst poja i slavi Boga. Sim tako bavajuštim slavu onem na ča prohoditi vsjudu i ste kako se k nim omnozi u to kresnih gradov i stran prehodjašte s njim žitim i nastavljate se od njego napuć spasenija. Onže ljubesno prijemliše prehodjašte k nimu i susda prve malo cerkovi jaže povelenjem tukda bivšegu arhijerije te ugnosta u sviti sje vojime presljeteje trojci. Taž imu nastiri čestim vo zdvije i žije stidonejne blogodati u Hristovoju. U molenže biv od bratiji srednoje sebe slovesnoje stado nastavljaje je na pažiti dohovnija volkov žema i slenih molitvoj i progonjaja. Vremeni že malo minu v šupaki vostaša diavoli netrepjašte progonjimi bajti od svetago i preobrazivše se vo zmi i vnidoša kelio i go i be kelio zmije v polna. Sveti že skoro ubrati se na molitvo i abije besi smečtan mi svoji mijaki da imiš čezoše. Od togo vremeni da desijemo odboga vlasti na duhi nečistija, približiti se k nim od rzahom. Prohodjašto že sluho o nem vsiudo i mnogim od okresnih stran sobirajušti msja prijde neki arhimandrit od smolenska imenem Simun. To i mnoga je imenija prines da de vruce svetago da boljšuju cerkov suziždet samže sebe v da de v povinuvenije svijetomu. I pomogajušto bogo prepodobniji sergije i v skoret temi menije boljšuju cerkov vzdvije i monastir razprostraniji še angelski jako žena nebesi slikom brati i svojih dnejmi noštiju slavoslovija boga. Sluči se že nekog da u monastirije go biti u skodenji obrašna i bih obrat je v skor bivaliciji pribavši bespišti 3 dni. Ustav že be prepodobno go takov da nji ishoditi noce iz monastirja vojže prositi u mirjan chleba, novozlegati nadeždu na boga pitašte go vseakoj dihanije i od togo s veroju prositi potrebnija. Ešte žetog da ne ube obšte žitije u monastirije prepodobno go. Brati je žeglado motisnjaj mi na čašu roptati na svetago glagoljušte, dokolje vozbranjaješ i nami titi u mir i prositi ja žena potrebo, noješte pretripim si u nošt za utraži i zajdem od mesta se goda ne umre od glada. Sveti že otišaš i ih skazuje i imotet svetih žitija, kako mnog je skorbi, glati, žaždu i na gotu gospoda radi pretripesha i glagolaš im svetovesa Hristova. Vozrite na ptice i nebesnija jako nisejut, nizhnut, nivžitnice i sobirajut i otet s nebesniji pitajet ih. Ašte že ptice i pitajet, nasli ne možete prepitati. Sena i netrepenija vremija me i ženetrepelivija vihom se ne chotešte ponesti u mali vremeni priključi go senami skušenija, je žašte s blogodarejnjem prijalibaj u veliku ju poljuzu i nemožetnije bozlato ne soviršajacija i pruriče glagolja. Nejne na malo vreme priluči se na moskodenji zutraže vseh blak i zubilije budet. Izbizce pruričenje svetago vutri i buden prineseno bizc monastir množestvo hlebov novopečenih i rejp mnogih i neih različnih, novoogotovanih, brašenot nekoj go ne znajemo čeloveka glagolah oboprinest šej. On se i Hristo ljubic prisla Vesergio i živuštim s njim bratijam. Moljahože bratije prinesših da vkusec s njimi pišti, onižene voskoteša povedajušte jako poveleno i mest skoro vzvratiti se i pospeše se i zidoša iz obitelji. Bratije, že množestvo brašna prinesenna go vidješte, razumeša jako posještenije božije jest i sotvoriša očerždjenje blgodarjašte Boga. Bejste še brašna togo dovoljno na mnogih dni bratijem prepodobniji. Vidite, bratije, čudite se kakovo podavajte Boga vo zdajanje i terpenju. Ne zabudite bo bogih svojih do konca i nije imat nikog daže prezreti mesta sego svetago i živuštih vnjem rabov svojih i služaštih imodeni nošti. Vospominuti, že podobajte sje, jako prepodobniji otet Sergi i v načale prišestvje svoj gov pustenju vseli se na meste bezvodnim. Sježe na preloženje truda da leče prinosjašti vodu množe i trudi svoj telu. I gdaže Bogu izvolivšo bratije umnožeša si i monastir su staviša bost nožda velije vode i radi jako da leče so mnogim trudom prinošaša sia. I to je radi vinirop tašenjec i na svetago glagolište. Skuju nira suždeje selesi na meste Sem. Skuju zdelbiteli ustrojili si vode blizni suždej. Svitej že otvešta vaše a s bratije i din na meste Sem bezmolovstvo veti hoteh a poneže blago izvoliv Bog toliko jo bitili vosdvignuti se to sile nesti vodu neoskudno podati to če jo neprinemogajte no moliti se s veruju. Ašte bo ljudem ne pokorivo i misto či vodu od kamene vpustenji, kolj mi pače vas работišti himo neprezrit. Jedino ju že poem nekoj go suboju brato hota i snide vdebr i aže pod monastirem. Svitej že ubred vojdinom rve malo vode od navodnini doždevnego, prekloni kolene i pomoli se prelježno k Bogu i v nezapo istočnik velije visja i že i do nej ne vse mi vidimest i čerpljut od него na vseako potrebu monastirskuju. Mnoga je že iz celenija vodojo to i obajvaju počerpajuštimi s veruju. Tvorjaše že prepodobni otetsnaš Sergi i i najčude sa različnaju. Svitej že ubred vojdinom Sergi i i najčude sa različnaju, toliko bo od Boga prijaču dodejstvia silu, jako i mrtvago v Voskresitiji. Neki človek veren od predelo biteljego imaja i dinorodna gosejna boleznju održima, nesej go k prepodobnom iz celenije radi. Otruh že od boleznji iz njemo kumre i ridaše po nemu tece go neotešnu. Prepodobni že Sergi i vidi frajdanje človeka onago milo serdo veonem i sotvormu litvo v Voskresiju odruka i dadej je go živa od sujego i vozvrati se človeka radosten s živajim i zdravim sinom v dom svoj. Prihožda hože k nemu i od dohovni čistih održimiji i ešte nedohodjašti imim k svetomu progonimi bajvahu od njih nečisti i dusi. I pro kaženji učištahu se i slepi i prozirahu i prostorešti, si ižera zličnimi nedog i održimi i sveruju že ko svetomu prihodjašti netoče o zdravijete lese u najpolizu duši prijimahu i su gubom izcelenja v doma i svoja v zvrštahu se. Če se radi od vseh početajima i slavima i besergi i prepodobni i mnozi viditi česno ilice je go i nasladiti se slatke e besedo i go bozželavše od različnjih gradov i stran stekahu se k nemu. I množe svojnog ustavlišemo nastiri svoj i k nemu prihožda ho ljubešte sužiteljstvo vati imu i nastavljadi se od njego. Svoje boljare i prosti i ljudi je sučtanjem pri takahog blaženom u tomu ucu. Sibo je go i mejeh obveliciji čestiji jako i dina go od drevnih otec ili jako i dina go od prorok. Poselenin neki i zimladeljec od dalječajšije stranej slišev mnoga i o svetom sergi je voshote viditi je go. I prišet vo obitelj prepodobnogo vuprušašu o nem. Gde jest? Sloči se, že tukda prepodobnomu i povedano beistusem človeku tomu. Šeđe poselenin vertograd vide svetago v hode u dežde razdranji i mnogošvennej zemlju kopajšta i mnjaše jako porugaše si imu povedavšiji. Nadeješe se bo v velice i slave viditi svetago i vozvrašće se u monastir pak je vuprušaše glagolja. Gde jest svetaj sergi? Pokažete mi jako od dalječe prijidog viditi je go. Uniže glagolahu, vlastino to je ste gože videlesi. Pose mi s šeču svetomu iz vertograda, vide je go poselenin i vozgnušav se im otvratili se svoju od njegoj, i nehote nivo zret i nablaženna go, ponušaše že vsebe glagolja. O kolik trud podjah sue, a sprijidog videti velikago proroka u nem. slyših i nadejeh se o zreti je go v velice i slavi i česti i se na i ne viš do jedinago ništa i nečesnog starca. Svetiš je razumev išleni je go, zelo blagodari je go. Jakože bo gordio pohvaleni i početani i tako smireno mudri o bezčesti i uničuženi svojem radueca. I poemši poselenina togo k sebe postavi im otrapezu i ljubezno učredi je go. Posem reče mu, neskorbi čelo veče i bo je gože videti želaješi v skore u uzreši. Išteš je sve tomu glagolištu, se vesnik prijide vzvištaje prika v monastir i vostav sveti i zajide v sretinje knjazju i že su množestvom slug svojih gredjaši. Uzrevže knjaz svetago počta vse priteče k nimu i predvariv svojim poklonenjem do zemlji prosjaši blagosloveni od prepodobnogo. On, že blagoslovifi go, vede je go, vubitelj spodobajušti učestiju. I sedu še oba v kupi starici knjaz besedovaša pro čiži vsi predstojahu. A posjelenin ona i dalječe negde od predstojaštih sluko trinoven bejst i je gožeg nošaše se starca togo od dalječe priniknovši u zreti želaše i nemužaše. V oprosi žene koja je go od predstojaštih tajno glagolja. Kto i jest gospodine starec ona i sjedaj s knjazem? Skazajem od toj, jako svjete i sergi ješti. Načaže posjelenin ponušati u kurati sebe glagolišti. Skuju o slepoh i ne verovah pokazujušti im mi odca Svetago i ne vozdah dostojnije mu čestiji. Vpravdo ime naše posjelenini ne vežda kako je blju se ljutsu Svetago stodomo de režima i. Uče čuže knjazju otobitelji posjelenin pretiček prepodobnomu istrida se na lice govo zreti, pripade k nogami go proštenija pro sja jako od ne razumije su greši. Svjete i želubezno uteši go glagolja. Neskolbi čado, ponežete i edinistinstvo valesijom ne glagoli bitime ničto že sušta. Pročo i živsi su blazniša se mnjašće me biti velika. U odsju dojave pokazuje se kolika go smirenije be prepodobnio te cergi, eko gnušajušte go se im zemlidelica množe i vozljubi pa četvorim ja imo od knjazi čestiji. Nekok da blženi i poubyćio svojmo večer glubok napravili stojašti i u učiniceh svojih priležno k Bogu moljašti se. Neskolbi še glas glagolišt. Sergije. On ži odivli se u neobičnom vnošti zvanji, sotvorimo li tvo i otverzi o konce keli, chutio uviditi kto je sdzova igo i se uzre svet veli od nebe se sjajušt, iako prosvetiti se nošti to i pa če svetla godne. Prijetežek nimo v Turiciju glas glagolja. Sergije. Moliši se učadeh tvojih i prijato je smolenje tvoje. Moliši se u slo inukov u ime svjetej trojice i sobirajušteh seh tvoju pastvu. Svjetej živozre vidje množestvo mnogo je ptit s prekrasnih netočiju u monastire, no i okres monastirja sedjaštih i pojuštih pesni angelski s niskazannoj osladostiju. Ipak i slišiši se glas glagolišt. Im že obrazom, zriši ptici sija, tako u množice stado učinik tvojih i po tebe ne oskodejet, odetelim ih, posledovati u tjaštiji stupam tvojim. Svjetej že zria, odivljaši se čudnomom ovidenju, u tjaštiji že obšnjika i svjetej levidenje togo imeti, vosglasiv prizva prežderečenago Simona jako blizbavša. Simon že odivljase neubličnom ostarcevo pozvanju skoro pretečeknimo, no ne spodobi se vsego videnje vidjeti točiju čas nekoj nebesnago onago svjete ozre. Znaži vidi ja že sliša i radovah u sja oba vkupe i proslavljajušte Boga. Po svih vojdin od dnej pridoše greki od Konstantinja grada prislenje ko svetom o svitejšegu Patriarcha Filoteja i vdaše ima od Patriarcha Blagoslovenije i Dariji, Krest i Paraman, i Schimu i Pisanije i muštej napisanu v sebesici. Milosti u Božije i Orhijepi skup Konstantinja grada Patriarcha Filotej. U svetom dusi Sejno i suslužemniku našeg usmirenije Sergiju, Blagodati i Mir i naše Blagoslovenije da budete s Vami. Sliša Humeže po Bozi žitije Vaše dobrodeteljno zelo i pohvalihu mi proslavihom Boga. Obače i dinaglavizna ješte nedostat očestvojet jako naopšte žitije stižaste. No poneže vesi prepodobni jako i sam i Boguotets prorok da vidi, i že vse osjezava Sejno vas može tako pohvaliti točiju se niničto dobro ili čto krasno no je ži žiti brati i v kube. Potomuže ima i suvet Blagda im Vam jako da su stavite opšte žitije i Milost Božije i naše Blagoslovenije da budete s Vami. Sije Patriarcha je poslanje prepodobnije prijem. Pojde k preosveštenному Vsija Rusije i Mitropolit Oblaženemu Aleksiju i pokazafimo poslanje poprošašajgo Glegolja. Pogledajte i vladejko kako poveljevaši. Mitropolit će otvešta starcu Rek. Poneže prepodobne tolika Blagos podobil Sejsi, proslavljajušto Bogu slavištih igo, jako i v dalekje strane i dostiže sluhi imene i žitija tvojgo, i tako vilijki Vselenski Patriarch sovetuje ti na polzu, to i mi tožde sovetuje mi pohvaljajem. Od togo obovremeni prepodobni Sergi ostavi opšte žitije vo svoje obitelji. Obljusti obštežitelji ne ostavi, ničtože sebe radi komusti ževati ni svojim čto zvati, no vse opšte imeti po zabovidi motec svjetih. Po ostavljeni i žeopštog ožitija voskote bižati slavi človečeski i v neznajemem vseljši se meste bezmovno najdine работiti Bogu. Obretu bo vrijeme odobno i zajde tajno izobitelji svoja nikomu že veduštu i ostrimi se v postojnju. Šeđe, jako 40 poprišt obret je blagogodno je sebe mesto blizre kizovomu i kiržač i tamo vse ili vsi živjaše. Brat je že vidjevše sebe odca ostavljenih, biše velice i skorbi smuštenji, jako ovci i bez pasterja i preležno je go iz kahu vsjudu. Vremeni žene kojimo minušu uvedan bist od bratiji i prišeče moljahu svijetago sose zami da vozvratit se vo obitelj, no on nehotjaše ljube bezmolvije i ujedinenije. Nad imnozijutu, če nike go ostavivše Lavru, s njim v postojni to i vo dvoriša se i po vremeni monastiri cerko vo ime pre sveteje bogoronice i vozdvigoša. No brat je velike Lavru i bez odca svojgo žitini trepašti i umoliti je go da vozvratit se k nim nemogušti i došek preosveštenomu mitropolitu Alexiju prosjašte da on posled k prepodobnomu povelivajušti na prvoje mesto imo vozvratiti se. Alexiji posla dva nekih erhimendrita molja da poslušajte i utešit bratio svoju vozvraštenjem svojim k nim da nikog da stoživše bez njegor zajduca i mesto sveto je upustajet. Prepodobni že Sergi i nemogiji prislušati erhije reja, vozvrati se v Lavru na prvoje svoje prebojvanje i utešiša se bratija Zelo. Episkup permski i svetej Stefan Velio k prepodobnomu ljubov i mejaj, nekog da o tipiskopiji svoje prgrat Moskvo idjaše potem iž odstuit od Sergi i va monasterija jako 5 pa oprištile vjašče. Skorože spišašći ko grado u mysli tog da ne biti veobitelji svetago no vozvrativše se vo svoja prietik prepodobnomu. Bejvši že imo proti va monasterija vo stask u lesnice i svojeja i pročet dostojno jesti obyčnju molitvu sotvoriv pokloni se Sergi o prepodobnomu sice rek Mir tebe duhovni brati. Sloči se že togda Sergi nemo na trapeze jasti. Razume, vžeduhom poklonenji ipiskopovu vo stav tojži čas od trapezi i malo postojav i molitvu sotvoriv pokloni se takož da je piskopo dalječi otobitelji od stojaštimo rek. Radu i sej tej pastiru i hristova stada i Mir boži i da prebivaju s toboju. Brati je že odivishe se u neubličnom tom dele i razumeša neci jako videnje i viditi prepodobni. Po skončanju že trapezi svojim, onži ispoveda i im Glegolja. Toj čas ipiskop Stefangri da i potem ko grado Moskve sta protivomu nastirja našega i pokloni se sve tej trojice i nas grešnih blgosluvi. Posledi ženeci otočeniki go izvesno uvedaše istino bivšju vešć i divljahu se u prozorljivom dari odcuji ih odboga danem. Svitjaše žeobitelj prepodobnego zelo dobrodetelnimi moži i mnozi od njih velikih vzad i dobrodetelji ih vzat i biše vojne imu nastirjene igumenstva i njiže i nasvetitelske prestoli u ozvedenji. Sijetji i v dobrodeteljih uspeša nastavljenjem i rukovodstvom soveršen naučitelja i iskustna zapovede i gospodnih deletelje Sergije prepodobnego i žibi i stobra s stado svojemu ravnoangelnoje progodja žitije. Če su radije šte poploti živaj s bezplotnim i spodobljaši uopštenji i meti i bo služašto imu božestveno i liturgiju angel gospoden s uslužašajmu jakože svideteljstvo veho tomu činicego i saki i molčalnik i makari dostoverniji i v dobrodeteljih sovršenji i moži i že izvestno vidiš angela Božije s prepodobnim Sergijem Voltare služašta si jajušta jakože SONCE i uža saku se zrašteni zrečeno i dobroto i go. Po svih blazenji Alexii Metropolit pristio iz nimogajaj vide vsebe k koncu približajušta se prizvak sebe Sergije prepodobnogo i vzem krest svoj archierejski i gožena persih našaše zlato mi kamenjem okrašennej dajaši prepodobnomo. Onže s osmirenjem poklonši se Glegola. Prosti mi je vlady kojako od junosti neboh zlatonosic v starosti žene i pače hoštu v neštite prebojvatji. Archierejži reče. Vem vozljubljeni ako si ja ispravili si nosotvori poslušanji i prijmio od nas podavajemo i tebe blagoslovenije. I tako svojimi rukami krest na svetago jako nekoj obručenji vozluži. Tažena Čagla Golati Vede i budi blazenjne če so radi prizvaktjam i čtohu što tebe ustroiti. Se az Bogom i vručivšu sodržah Rusijsku i Metropoliju iliko on hoćaše. Neni živiš do sebe k koncu približivšaša tokmo ne vem dne skončanje mojgo i želaju v živote mojem obrasti muže mogušte pomnepasti Stadu Hristovu. Ne obretajuži tako vago krom je tebe jedinago. Vem ži izvesno, jako i veliko državnije knjazi i vsi ljudi je mirstiji i duchovni i daži do poslednjego vozljubetja i nejnago ko go toči od tebe na prestoltoj trebuva ti budut jako dostojna sušta. Nej ne ubo prepodobni. Primi sa nepiskopstva u mojem ži iskode prestolmo je vzprimiši. Prepodobni, že siya glegola i sliša foskorbi se zelo, nedostojna botolika go sana u minisebe biti ko orhje rejuži od vešta. Prosti mi vladejko, ako više moja ja meri i hošteš i mi naložiti bremia, no se mu nevozmožno biti nikog daži. Kto boje sama zgriešniji hodejši i pače vseh človek, da tako vas sana dirznokosnuti se. Vlaže njiže Alexii mnoga izreče slovesako svetomo od božestvinih pisanji, preklunjaja i gok voli svojej. Nasmirenje ljubitelj ne preklunjise nikak užije. Nakonec od vešta glegolišti. Vladejko svjetej, ašte ne hošteš odgnati hudost moju od predal svih i od slišenje tvojgo, to ne priluži proče i glegola ti usem komne. Njiže i nomu, ko mu po posti da stužajet mi tako voj mislo vesej, neže nikt oživo zmožet ubrasti vo mne na to izvolenija. Archeri je živide v svetago nepreklunjna presta glegolati imu o tom, boja se da nikogda stuživsi prepodobni otejde da v dalječajšije strane i posti nji ili šit se Moskva takovago sviteljnika. Udeši vže go slovese i dohovdim i odposti smirom v monastir. Nepomnozem že vremeni i živo svitej Alexii Metropolit od GTA otejde, ipak i blaženji Sergi prinoždajem B-molenjem od veliko državnih knjizeju od svih ljudej da vozprimet prestol Metropolii Rusijskija. Sveti žije Aki tvrdija da mant nepreklonin pribyst. Uzejde žena prestol Archimandrit neki i Mihail imenem i derzno prežde posveštenje oblišti se vo odeždo svetiteljskuju i Belije Klubuk vuzlužiti nasja. Načaže je na svetago Sergi evo urožati se i naubiteljego. Mnjaše boj jako Sergi odreznovenije sebe išta Metropoliji. Vlaženji ži sliša vchvalešće se na njego Mihaila reče ku učinikom svojim. Mihail palja se naubitelj siju i na našu hludost, ne imat polučiti želajemago, konežeg gordostju u pobeždjenjestj, i žecarskih grad imat uzretij. Izbizci proročestvo svetago. Plovuštibo Mihail v korablik cerju grado na posveštenje padev niduk telesnije skončasia a naprestol ke prijan vuzveden bejst. Ta leta božijem za grih i našije popoštenjem bejst našestveni čestivog mamaja, caryat atarskago na rosijskoj zemlju, o česom velikomu knjazju Dmitriju Skorbjaštu sveta i Sergi je molitvo joj govo uroži i upobede proročestvo va glagolja. I zaidi protivovarvar vseako je sobneni otverkši od sebe, i bogu pomogaju što ti vragi pobediši i zdrav voteče svoje vozvratišesija. Veliki je knjasna pomošt božiju i na molitvi sve ta gonadeje vse pojde i sotvoriv bran statar i pobedi ih jako je dva s maloju družinu joj mama i ubeža. Prepodobnije je prozorli vse i vidiš da leče bivajušte jako blis sušteja i stoja s bratiju na molitve vo obitelje svojej vnehda branj bejst meždo hristijan i tatar i vo zvesti ako v to vrijeme veliki je knjas Dmitrij tatar pobedi. Stori od hristijan, hrabri i vojni na branj obije ni byša po imeni skaza i prinošeni u nich bogu prinese. Ovsem bojimo odkroveno be od boga. Knjas z žestor žestvom odbrani vozvrati vse vo obitelj k prepodobnemu prijide i mnogo begodari sve tako jako pomožimo svojimi bogu priležnimi molitvami. Stojašte i nokda blženi otec noštju na obyčnom svojem pravilje pretikono i pričistije bogumatere svesto na ikonu vzirajušti gle golaše. Pričistije mati hrista mojgo zastupnice i krepka i pomošnice rodu človečeskому budi nam nedostojenim hodata i sa pristom moljašti se svejno svojimo i bogu našemu jako da prizret na mestu si je svetoje eže vozluženo jest v pohvalu i čest svetomo imeni je govo veki. Tebe mati slatka gumi hrista molitvenicu k nemu jako mnogo i derznovenje stježavšo i predlagajem rabi tvoji. Tebo i si vsem spaseno je upovanje i pristanište. Tako moljaše se je blgodarnij kanon, eže estakatist pričistije pevše, sede malo počiti. Ko učinikuže svojimo i može ime mijeja reče. Čado, trizvi se i bodrestvoj poneže poseštenje čudno i užasno vse je čas hoštiti na biti. Sijemo glegojuštu v nezapobajst glas glagolji. Se pričista je gredet. Sveti že sliša v skoru i za i da iske li je vseni i se svet veli i pače soln sa sjajuštu sjaja svetago i ab je ozre prečistojo s dvema apostolami Petrom Joannom v neizrečennoj svetlosti blistajuštu joj sija. I ako vide sveti i pedenic ne mogi i trpeti za ritoja nestrpimija. Prečista je že svoimi rukami prikosnu se svetomo glagolja. Ne užasajse izbrani če moj, se pridoh posetiti ti ja. U slišana bobejst molitva tvoja u učini ceh tvojih. U njih že, že, moliše sija i u obitelji tvoji da ne skorbiši proči. Iba od nej ne vsemi izubilovati budet ne tokmo dondeži v živote semesi, no i potvoje mežeko gospode od hoždjenji. Neodstupna budu otobitelji tvoja ja potrebno je podajušti nju skudnu i sohranjušti i pokrivajušti. Sija rekši ne vidimo bejst. Sveti, že, Aki, vo istopljeni oma, strahom i trepetom veli imo držimbe, i pomale v sebe priše dobrete učinika svego ližašta od straha, aki mertve i vozdvižego. Om, že, nača, pometati sebe na noze starcu Glagolja, i zvesti mi od, če gospoda radi čtoba iz čudnoj sije videnije. Pune, žeduh moje v male ne razloči se od podskago mojgo sojuza, radi blistajušte gose videnije. Sveti, že, radovaši se dušeju i sijaši lice i gotne izglagolanijetu i radosti, i ne možaši ničto žinu, Glagolja ti točio sije reče. Potrpi, čado, pune, žeduh moje vo netrepešte to čudno govidenija, i stojaši molčaju odivljajsija. Pomalim, že, če se reče učiniko svojimu. Čado, prezuvim i sa Aka i Simona. I priše, če mi mi spoveda vse po rjado, kako vide pričistuju bogorovicu sa apostole Sija, že, unislišišište radosti i veselji ispolnjakosija i vsi vkope odpeša moljeben bogomatiri. Sveti, že, vsi nošt tu prebist besna, vnimaju o momom ilustivnom posišteni i pričistiji vladižici. Služaštu nekogda prepodobnom obožestvinoj liturgiju učinike go Simo, nego že prežde po minuhom soveršen u žitiji, betok da i klesijarh. To i vide ogan hodjašt požertveni koju okrožajuš i sergije služašte i stojaše svjetej vo ugniju od glavu i do nog. Prispevšu že vremeni pričeštenija, vzja se ogan toj božestvini i svivši sjaki plaštenica vnidi vosvetuju čašu i tem pričasti se dostojnih služitelj svjetej sergiji. Živže prepodobni ljeta dovoljna, vilicim vozdržanji i trudeh, i mnoga i čudisa sudelav, starost, globoko prijide. Bjaše božejemu let nr. 78. Provide vže prešte 6 mjesece v svojek bogu prestavljenje prizva bratju i vruči starejšen stvu učiniku svojimo iminem Nikonu i žašte i mlad beleti, noumigo, sedinami cvetjaše i vo vsem žitiji podržaše učitelju i nastavniku svojimo sergiju prepodobnomo. Togoubo Nikona sergi i guminom postaviv sam bezmolvstvovati nača. September je že meseca i razume v konečno je svojek bogu odšestvije, prizva i po uči bratju dovoljno. Logosloveni je že i prošteni i im podav samaj čas i schoda pričistih tajn pričastisija, i tako svetuju svoju dušu predade vruci božiji. Beželice je go svetlo nejako mertva, nojako spjašta čeloveka, je že be izvesnim znamenjem svetlosti ego duševnija, im zdovozdajanje od boga. I položeno ba iz česnojgo telovo obitelji neže dobri podvisasija. Po 30. ljeteh obretena i biša svete je go mošti celi i netlenni, i neže odežda me go prikusnu se istljenije. Blgohani je ženi izrečenno i schoždaše, i mnoga je izcelenija boljaštim podavahosija. I doninio od česnagoj gokovčega aki od istočnika i stekajot celj bih, sem sveru i pretekajušte. Jakože bo v živote svojem, tako i po prestavljenji i veliki, toj čodotvorac velika je i neisčetna je tvorit čudesa, bo slavu Hrista Boga našego i može čest i blgodarjenji i voveki Amin. Žitija prepodobna gosegodca našego Sergija i mnogih čudesi go osobne obretajece knjiga, pečata nejevcarstvojušte mgrade Moskve, v nejže, meždoj nejmi čudesami sveta go obretajece i sije. Jako po florenskom čeloveko-ubistvenom soborišti i daže množestvo hrheov i hrheov klatinskomu zabloždjenju pristati nevoshotevših različnimi mukami otrimljen pogoblen obajst. Neki presviter od veliku rusijskih stran, šedi na soborone i suisidru metropolitom Kjevskim odpačim posležda od Pravoslavia beže ime presviteru Simeon. Toj mnogije skorbi i muki v temnice hiukovak za blgočestije pretrepio od metropolita isidru od stupnika. Kjevskim poslom to moju i bija od latinskogu grada k svojej strane. Bavšiže vpečali velice i nedomeni na poti neodobna gora di prošestvija i počiti malo vzlekši vzdremasija izrit starca česna, stojašte nad nim i emše gozadesnoju ruku i glagolišta. Blagoslovil si li je si od posledovavšegu stopama postoljskim Marka Efeskagoj Piskupa? Onži otvišta svojeh gospodi čudni i krepka muža i blagoslovih si od nigo? Staret žereče blagosloven toj človek bogu jako od svojetnogu togolatinskogu soborišta niktože odolej mu ni i meni, ni laskanji, ni preštenje muk. Taj ubeočeni i nakazanje eži od blazennego Marka sližile si. Propovešt, a može pojdeši, sem pravoslavnim i muštim predanja svetih apostol i zapovedi svetih hotet sedmi soborov i me i razumistidno i de neprelsticija, a o prehoždjenji i potine skorbite, azbo neodstupno je sam s vami i providuva i bez pečali. Ta imnože še gda izriče česnej toj starec, voprosije go presviter. Gospodi, povešt mi kto je si tej. Mnjubu, jako odboga poslanje si izvesti od čajnih nas od čuždija Zimlisija? Asija sam Sergi i gože i nokda prizivale si molja se v molitve tvojej i obještala si si prejiti u obitelj moju. Povideniji tom vas prenov presviter obradova se i skaza sputnik od tome e že vidi i sliša i pojdoša veseljašte se v put svoj. I v skore božijim pokrovenijimi molitvimi zastupnika svojgo prepodobnogo Sergija svoj mošđe i avlenije sveta bo skazujušte slišanej od njego propavedaša i vse na Florenstim soborišti bavšije vozvestiša. Sježi zdevu spomenu se ne bezprilično nastojaštimo vremeni. V neže blgočestije sve to je popremnogo otrimljene s thulimo i gonimo. Da vidi dvostočnije cerk Večada jako stolp, cerkovni i prepodobni otec naš Sergi i po prestavljeniji svojem sobor Florenski i nepraveden i ne blgovoli v Rimstim sujetnomo vereprenji. Verebo naše po apostolu ne v prepretelnih človečeske primudrosti slovesih, nof javlenji i duha i silej i ne v mudrosti človečeste i nof sile božije jest. V toj žedenj sveta gomučinika pahnuti egiptenjina i živdje ukljetjanovo carstvo mnogije za hrista po djamuki. Nakonec raspet bav na Finice soverši stredanji. Vežeden pamet prepodobni efrusini i suždalskiya i ažebeda štere sveta gomučinika Mihajila, knjaze Čarnigovskago javlenjem i obještanjem prečistije bogorodice i roditeljem Darovannaja i velice i cerkvi Pečersko i Greštennaja. V ozrazđe prešetči i suždalskomo knjazi Jumina i zvoljenjem roditelji obročena bavši muli se svo slizami prečistije bogorodice da podast sobljusti sedevstvo i onetlennu. I vide javlušuje se i nebesnoje ovelivajuštuju da poslušajet roditelji svojih i idet v suždalj, ničtože sumjašći se. Nepremesici reće obručnik te lesi tvojmu. Bavši žeji v puti ješte suždalj nedošečej, obručnike ja prestavisja, a ona obredči monaster devičski položenje Rizi i prešetije bogorodice, postrijesef nem i dobri podvizasi. Da desi žeji svajšedar proročestvovati i nedugi celiti skočudo dejstvo vaše. Po vremeše na hoždjenje nečestiva gobate i obitelje svoju odpljeneni Agarenskogosobljude celom ulitvami svojimi. Taže prejde ko gospodo September je v 25 idej, v nemže prežde obete i svoja bogosodvori postrigajušći se vo angelski obraz. Konec žetja prepodobna goca našegu Sergija Radonešskogočodotvorca. This recording is in a public domain.