 Velkommen til Aarhusfest på Aarhus Universitet. Velkommen til uddannelses- og forskningsminister Kristina Ilon. Velkommen til Aarhus Borgmester Jakob Bundskol. Velkommen til samarbejdspartner. Velkommen til studerende og medarbejdere. Velkommen til bestyrelseskollegaer. Jeg bliver givet en aftofte, og jeg er det som man på nyttags kaller forperson for universitets bestyrelse her i Aarhus. Et hverv, som jeg tilsrøjte for mindre end et år siden. Og jeg må bare sige, at gennem de seneste måneder er jeg kommet under huven på universitets mange facetter og detts aktiviteter. Og jeg er helt ganske enkelt imponeret. Gære Aarhus Universitet, og alle jer, der udgør det, studerende og medarbejder i gør det fantastisk. Jeg gør det så godt, at vi er derlige noget af en prestation, når man sumer ud og ser ind på vildkorn for universiteterne i Danmark i dag. Der har midt sagt, hvad er blæst om ørerne, og ikke bare blæst en hel del blæst. Og der er godt nok en kinesisk tale måde, der siger, det er ikke vinden, der styrer sig i lasen, men måden hvorpå man sætter sine sej. Med den danske udlandelsesforskningspolitik så har den tale måde mødt sin overmand de seneste år. Universiteterne har været desideret udsat for det, jeg vil kalde for kastevinde. Siden Universitets lov for 2003 er universiteterne bygget på at føre talleri reformer, eksempelvis omfattende fusioner, frembriftsreformer, dimensionering, udflytning og nu kortere kandidat uddannelse. Alt sammen har det skuldestudsind indbordes uden, at der er fuldt medbedler med til afstivning. De såkaldte basismidler fra ministeriet til universiteterne har simpelthen været stavneret i mere end en dekade. Det styrler store krav til sejmærende og til universitetsledelse, når kursen fra sejlasen skal setes. Det gælder om at afbygge konsekvenserne på skrovet af de mere eller mindre tilfældige turbulenser og virkelvene. I den senste reformproceskandidatreformen har Aarhus Universitet været tydelig og konstruktiv. Se bare, hvordan vores dygtige rektorbrien, som formand for danske universiteter, tog en stemme, en stemme, der blev lyttet til. Det kan godt være, at mange hjertesider her i aflægen i dag opfatter den nye kandidatreform, som en hadegave. Men resultatet efter de politiske forhandlinger gennem 2023 har gjort den langt mere spiselig end udgangspunktet var. Men ikke i desto mindre, så bliver det en enorm opgave for universiteterne, og for deres samspil med afhavnslivet er indfri de politiske forventninger og krav. For det er lige præcis vores opgave, at det her bare skal blive godt til gang for de studerende og for samfundet. I år markerer vi tydelig året for den nye universitetslov, som venter op og ned på universiteternes styreform. I den anledning undersøgte Danmarks Forstnings- og Universitetspolitiske Råd Forskernes Vildgård. Raporten kom, og jeg fik undersøgelsen med hjem under armen på vej på en forlænge weekend. Og jeg kan garanterere for, at det var ikke hyggelige læsning, jeg havde i sommerhuset. Undersøgelsen viser, at yderingsfriheden og forskningsfriheden er under pres, og det er for flere fronter. For det første siger næsten halvdelen, at de mange forskere, der deltog i den danske undersøgsel, er de frygter repressalier, hvis de kritiserer deres ledelser. Og for danne er det sådan, at endnu flere flå frygter repressalier, hvis de beskæftier sig med kontroversielle forskningsimler. De signaler skal vi tage alvorligt. Det er uddansk. Yderingsfriheden hænger nemlig sammen, ulløslig sammen med forskningsfriheden, som igen hænger ulløslig sammen med den akademiske frihed. Det er selve grunstenene ved universitetet. Omværten skal kunne rejne med universitetet som et sted for den frie tanke og den stærke uvildige grundforskning, hvor tankevækkener og idéer i hyppoteser udforskes og sættes under lup. Og ikke mindst, hvor resultaterne diskuteres, hvor der er højt til loftet og hvor resultaterne formidles. Det DNA har været universiteternes adelsmærke gennem århunder. Faktisk siden den enevældige konge etablerede og gav universitetet frit for knapp 500 år siden. Fors universitet verner vi om frihed, og hvem verner vi om i ledelsen? Den akademiske frihed, forskningsfrihed, er friheden til ydreser. Og jeg tillader mig her lige at dele med her vores nedfælde ærklæring. Den siger, ideer og tanker skal frit kunne undersøges og diskuteres, og også selv om disse for nogen kan forekomme at være ubehagelige, forkerte eller endda en stødelige. Den aklæring er tydelig språk. Og det er vores opgave som ledelse at tilsikre, at det efterleves, så medarbejderne fremadrettet ikke har den oplevelse, der givet udtryk for i den undersøgelsen jeg nevnte for jer lige før. For vi vil ikke og kommer aldrig til at give køb på den akademiske frihed. Universitetet er et samfundsgoede, da striftfinansierelser er allige gennem det offentlige Danmark via skatintekter. Og så dog den ekstænde finansiering er nemlig stedet voldsomt og på relativt kort tid. Finansiering kommer blandt andet fra de mange private og offentlige funde, samt fra internationale kiler, for eksempel det europæiske forskningsprogram Horizon, som forskerne ved Aarhus Universitet har været set delskåde til at søge og hjemme tage midler fra. Det er vi meget glad for, og vi er også meget stolte. Den udvikling betyder til gengæld, at den ekstænde græn af finansiering i 2022 her ved Aarhus Universitet nu udgiver 55% af forskningsfinansiering i forhold til de offentlige forskningsmedler. En andel, der er tibet et godt stykke opad fra de 47%, som vi så for 10 år siden. Jeg vil mene, at talene taler for sig selv, og jeg vil derfor tilløre mig, at 10 af vores mangeårig budgetmodal fra staten til Universitetes drift er stået af og blevet overhalet inde om alt den succes. Er der ikke at have været fuld flere statsmedelige basismeder med til forskning ud til universiteterne? I den glædelige udvikling, vi har undergået i den ekstænde finansieringstrej, det gør, at Universitetes driftsmedler i dag simpelthen ikke strekker til. Og dermed er modellen ikke i pakt med tiden og tidens udvikling. For på tross af de overheds- og driftstidskud, der i dag følger med, henholdsvis de offentlige og de private forskningsbevillinger, så dækker tidskudene langt fra Universitetes behov for at kunne understøtte driften og udvikle en statoflige art infrastruktur. Det er katastrofalt i en tid, hvor vores samfund kaller på forskning, ikke bare på forskningen på mere forskning, til at løse de lokale, som vel som globale problemer. Vi har dog med nogle længse noteret, at der i det mindste ikke påtænkes besparelser på basismederne fra 2024. Men vi har også noteret, at der ikke har sat afsat yderligere midler til at styrke basisk finansiering. Og det er for os til ydmygde og opfordre dig, Kristina Eglund, vores forsknings- og uddannelsesminister, om du vil se venligt på forskningsreserven, der er afsat på finanslån for 2024, som snart skal til forhandling. Det vil være godt for Universitetes fortsat vækst, og for den positivt spiral, som vi er inde i med den ekstalt finansiering, om jeg kunne bive politisk opbakning til at afsætte midler med henblik på at udarbejde en ny model, som kunne styrke statens basisinvesteringer i universiteterne. Lige som man gør i andre lande, vi ønner og sammenligner med. Sigtet bør være, at drivsmidler og infrastruktur må kunne følge med universiteternes positiv udvikling. Her ved Orkens Universitet har vi det for gang, der har haft skabt fokus på at tilpasse os, så vi kunne få vores drift i økonomisk balance i forhold til de midler, vi får tildægt fra staten. Det har ikke været nemt. Det har krævet stramme tilpassninger, og vi har måtte sige forvældt til mange dygtige kolleger. For bestyrelsen vil vi gerne kriterere for det tungere arbejde, de mange ledere og medarbejder har stået på mål for, både personligt og professionelt. I bestyrelsen har vi dog også lige netop orienteret os om, at deres indsatser har boet frugt. Universitetes drift er på vej i balance, samtidig med, at vi glæder os over aktivitetsniveauet af stigning og ikke gået ned på trosser af, hvad vi har været igennem. Det er en flot bedrift, simpelthen, og mange tak til alle. Ja, man nokker med økonomi, for i dag er det jo en fiskdag. Det er en fuldstæg. Trots de udfordrende vindforhold har universitetet holdt sikker kurs. Det har der også gjort i år. Ny viden og dybt faglighed for forskerne på universitetet finder sin vej ud i verden. Vores forskere gør sig flot gældende i de internationale forskningsarbejder, og vores dimetenter lever op, og kommer med ny viden, og af eftersporet, deres kompetencer er simpelthen eftersporet på arbejdsmarkedet. Både inden for forskning og uddannelse har Aarhus Universitet også yderligere styrket sit europæiske aftryk, takket være vores engagemang i universitetsalliansen CircleU. Her i Danmark har Aarhus Universitet gode og tætte samarbejder, både med private og offentlige partner i store del af landet inden for uddannelset forskning og innovation, hvad er til stor glæde og gammel for alle. En særlig position har Universitetet i Aarhus, med sin smukke hovedkampus her lige med i byen, og byen bliver kun endnu mere levende de kommende år, hvor aktiviteterne i universitetsbyen og kriterien i Bjerg bliver udvidet. Oplevelsen af kampuslivet i Aarhus by vil blive endnu yderligere forstærket. Og det er helt naturligt, fordi Aarhus Universitet er jo en slags dynamoforby og for regionen, og her er samspillet mellem by og region og universitet, solidt og gensidig givende. Jeg noterer mig også, hvor Mester Jakob Wunskår, at Aarhus er den hurtigste voksne by i Danmark. Det er vi som byens universitet fantastisk ståldag. For studerende og forskere, kunst og kultur, bidrager også til at gøre det her til en metropog, til at give byen et internationalt præg, og det er jeg sikker på, at alle kan mærke, at det bliver tydeligere og tydeligere. I bestyrelsen hører vi gode historier om studie og arbejdsfællesskaber, og vi hører om de høje ambitioner. Kære studerende, kære medarbejder, vi deler jeres ambitioner. Vi takker for, at I sætter barnhøjt. En anden tak, der ligger mig på sine, er en tak til universitetestrykket det traktorat. Kære Bryen, kære Bert, kære Christian som tiltrøjt, som vores nye dygtige universitetsdirektør det forgangene år. Men jeg vil roe, at Aarhus universitet er i gode hænder. Og så er vi nu tilbage til det med vintersejlerne. For med alle udfordringerne og mulighederne, bliver det endnu mere afgørende, at sejlerne sættes dygtigt, og det kan I. I sætter den flot ikke alene, men sammen med den øvrige universitetsledelse, det kanerne, erhvervstjektør, og med institutlederne, og ikke mindst sammen med alle universitetestygtige medarbejder og studerende. Sammen går I i dybden, sammen søger I i nye svar, I er grundig, og det, der kendetegner er, I vil det rigtig godt for Aarhus universitet. Som sagt kan jeg gæster mærke efter. Kan I mærke det? Aarhus universitet bliver kun bedre og bedre. Det er en udvikling, som jeg og den samlede bestyrelse ser frem til at bidrage yderligere til. Vi glæder os til de mange gode togter sammen med jer alle. God ven og til løgge til vores gamle universitet med de 55 år. Med disse ord vil jeg takke af og give ordet videre til vores rejser, Brian Big Nilsen.