 Kære alle sammen rigtig hjertelig velkommen, rigtig hjertelig velkommen til studerende, til ansatte og til de mange venner og samarbejdspartner af Aarhus Universitet. Særlig velkomst til Bolg fra Byrådet med Borgmesteren i Spidsen, der har taget sig tid til at komme med Folketingsmiddelen og mange andre travle mennesker. Vi er superglade for at I vil være med til at fejre Aarhus Universitets 49 års fødselsdag, men også sådan lige her de næste par timer, sammen med også at sætte fokus på hviden. Og det kan der jo godt være grund til for tiden. Prøv lige at spole den ændre film et års tid tilbage til sidste års årsfest, for eksempel. Der havde ingen af Aarhus hørt om fake news. For Aarhus havde, tror jeg, fantasiet til at forestille sig, at flertallet af amerikaner kunne vælge en leder af den fri verden, som åben stiller spørgsmålstegn ved viden, ved facts, ved science. Måne ikke de fleste af os få roligis, når videnskab, lidt for ofte for tiden, lægges for had, afvises. Den tendens må der altså gøres op med, og det haster, for der skal gøres op med det før den får vokset sig stærkere. Fordi vores komplekse samfund kan ikke basere sig på det, som nordmændene med sådan et fint ord kalder synsning. Det er ikke nok verden for borger i et demokratisk samfund eller for de medier, der har mere magte end de ofte selv vil være ved, eller for beslutningstager i politik og erhverv, bare at synes. Holdninger er fint, men der må mere til viden, facts og dybte som udvik til den overflade, der for tiden har så kronet dage. Det her universitetet kommer ind i billedet. Det er her forskerne har en opgave og et ansvar. At byde ind med viden og gøre det i en form og med en timing, der gør, at vores viden bliver bragt i spil. Helt før beslutninger trafes på et ufullstændig del af et forældet grundlag. Politikerne, embedsverket, beslutningstager og borger skal have gang til forskningsbaseret viden, der gør, at de kan traffe beslutninger på et veloplyst grundlag. Om de så gør det, ja, der holder universitetetens ansvar i, og altså op. Men fra min side skal der løde en klar opfordring til politikerne til, og trække universitetet mere med ind i det lovforberedende arbejde. Og vi er klar, for universitetsvindskabelige personale skal være et bollverk mod fake news. Vi skal leverere faktuelt viden til samfundet, og vi skal bidrage til, at borgerne får mulighed for at skældne mellem hvad der er sant og hvad der er falsk. Det er derfor, der er brug for studerende, kandidater, som har noget at bidrage med, som samfundet har brug for, men som også har andet om mere at bøde på, end det vi lige her og nu tror, vi har brug for. Misforstå mig ikke. Selvfølgelig skal vi som universitet være ops på, hvad det er samfund som betaler for os efter spørg. Hvad de har brug for. Selvfølgelig giver det mening at være opmærksom på, om de kandidater, vi producerer bag efter, kan finde beskæftdeleset, og tro mig, det er et centralt og konsekvent fokus område for os universitet. Men for mig at se må bevægelsen også gå den anden vej. Vi skal også som vidensinstitution være med til at gøre samfundets forestilling om, hvad man har brug for bredere, dybere. Det hele skal vi ikke kun handle om nytte maximering. Danmark er altså ikke bare en forretning. Over de senere år er det som om, der har været en beklagelig tendenssycierteere og indsnæver definitionen af, hvad vi har brug for. Derfor synes jeg også, at vores minister, Søren Pind, fortjener Rosfor, har sat diskussionen om danneelse på Dagsorten. Lad os håbe, at vi sammen i den kommende tid kan få et diskussion om de videregående uddannelse, til ikke kun at handle om økonomier og styringsredskaber, men om det egentlig kvalitet. Altalt, jeg tror, at den der 2 % grøn høster er ved at være kørt træt. Og i hvert fald så 2 % og 2 % og 2 % og nu frem til år 2021, det er altså ikke en vision. Det forekommer det i øret heller ikke at være, når regeringen pludselig lægger op til, at særlig udvalgete universiteter kan opnå en særbevilling, uden forudgående debat om sammenhæng og kvalitet. Tiden er moden til en tebundskående debat om, hvad det er for en opgave universiteterne skal løse og hvordan vi får mest mulig ud af den samlede sektor. Det kræver valg og fravalg også på det politiske niveau. Aarhusuniversitet bidrager gerne og altid konstruktivt, og vi leverer og effektiviserer, mens vi til stadighed forbeder kvaliteten. Blandt andet ved klare mål for flere undervisningstimer, også på de fader, hed til at have haft relativt få uendelige undervisningstimer. Men please, give os lange tidshorisonder, som vi kan rejne med. Giv os brede politiske aftaler, som hver en måde stop-go politik. Og husk kvalitet i undervisningen koster. Og jo, vi equiterer derfor, at regeringen på Finanslovs forslag lægger op til, at det offentlige forskningsbudget løftes med 377 millioner kroner, så vi lander på 1 procent af BNP. Det går da i den rigtige retning. Men når vi ikke sådan er helt ovenudbegrejstet, så er det fordi, vi har ikke helt glemt besparelsen sidste år på 1,4 milliarder. Og der er jo altid stadigvæk langt til det 1,5 procent af brutonationale produkter, som både danske industri og danske værv ønsker, at regeringen skal investere i forskningen. For i et universitet, der vil være relevant, der er det vigtigt at kunne bringe den viden, vi har i spill. At kunne kommunikere, hvad vi ved, og at turde at stikke hoved frem og insister på fagligheden. Sådan forskningsbaserer viden, har Aarhus Universitet bl.a. leveret på miljø og fødevare mod siden fusionerne med de to sektorforskningsinstitutioner, DFJ og DMU. Aftalen er funderet på basismiddler og kontaktmiddler, betalt af Miljø og fødevareministerien. Og knappt var aftalen mellem Aarhus Universitet og ministeriet glædeligvis fornyet her i foråret. For at fødevareministeren, at jeg mener Miljø og fødevareministeren, meddelte, at hele myndighedsrådgivningen nu skal konkurrence udsettes. Spørgsmål, kolon, er det nu også klodt. Missforstår mig ikke, konkurrence kan være godt, og AU frygter ikke konkurrence. Men en viss sikkerhed i aftaler og bevillinger skal man altså kunne regne med, hvis man skal opbygge og fastholde dyb faglighed. Ogen i købet er ministeren ombardt så forhippet på maximale konkurrence, at danske forskningsgrunder fremover også kan kunne gå til udenlænske forskningsmiljøer. Efter det man med sådan lidt diplomatiske omskolen kan kalde interne drøftelse i regeringen, så er det mindste nu ikke uden at din dansk vidensinstitution er lid. Men alligevel må man spørge, hvor klodt er det lige på områder, hvor vi i Danmark har stærke videns- og erhvervsklynger. Og de kunne jo tænke sig at hænge sammen det der med stærke videns- og så erhvervsklynger. Hvor klodt er det så lige at sende offentlige danske forskningsgrunder til konkurrerende miljøer i udlandet? Det virker altid mere ideologisk, end egentlig gennemtændt. Og af verken i tråd med regeringens eller industrieens ønskom, at danske universiteter skal styrke samarbejdet med fødevarer af vervet, så kan regeringen ikke lige tage og kigge på det der en gang til. På Aarhus Universitet ved vi, at tidens komplekse, ofte globale udfordringer, kræver, at vi kan bringe forskellige slags videns sammen og forhåbentlig derved ofte shotkotte til nye erkennelser, nye løsninger. Ingeniørvidenskap, samfundsvidenskap, humaniorer, der er behov for at bringe forskellige farveligheder i spil for at nå til de bedste løsninger. For eksempel er det ikke nok at være førende på det teknologiske fældt og udvikle de smarteste og bedste robotter. Nej, vi skal selvfølgelig også kunne svare på, hvad for eksempel robotificering gør vi også mennesker. Hvilke kompetencer stiller det krav til i fremtiden og hvilke etiske problemstillinger følger med de teknologiske muligheder. På Aarhus Universitet ved vi i de kommende år realiserer en stor ersatsning indenfor de digitale områden. Den skal råste forskere, studerende og samfund bedre til fremtidens digitale udfordringer og muligheder. Det er helt afgørende, at vi får etableret den viden, der kan sikre, at fremtidens digitale arbejdspladser kommer hele det danske arbejdsmarked til gode. Forgør vi ikke det, så risikerer vi at stå tilbage med et samfund uden sammenhængskraft og med en stor arbejdsstyrke, der er blevet til over os. Selv sagt, sommer og digitaliseringen også afspejles i måden vi selv underviser at lære på her på Aarhus Universitet. Det er også et af bestyrelsenens fokusområder for de næste år. For på Aarhus Universitet tænker vi ikke, tænker vi samfundsudfordringerne ind, ikke bare i vores forskning, også i vores daglige praksis. Om det er anvendelser, digitale muligheder eller principerne for bæredygtighed på det nye campus 2.0, eller om det gælder vores mad og kantiner eller vores investeringer. Det, det er med klimaomstilling og de 17 verdensmål, det er jo ikke kun noget, vi forsker i. Vel? Siden februar har jeg været formand for Aarhus Universitets bestyrelse. Og jeg ved, at jeg taler på vejene af alle mine kolleger i bestyrelsen, når jeg retter en varmt tak til rejter, til brien og hele hans stærke ledelsysteme. I er altså alt andet en fake news og overflade. I er soliditet, seriøstitet som vitighedsfuldhed, og det er en fornøjelse at arbejde sammen med jer. I en hyldest til de engelsk universiteter, der gav Dicton John Masefield en gang udtryk for, at der er få ting på jorden, der smukker end et universitet. Og hvorfor så det? Jo, skrev Masefield, fordi det er citat, et sted, hvor de som hader uvidenhed, kan stræbe efter viden, og hvor de som opfatter sandheden kan stræbe efter, at få andre til at sige den. Gamle ord, men så aktuelle som nogen sine, præcis som Data Universitet, 49 år, men så aktuelle som nogen sine. Velkommen til er alle sammen. Tak for ordet, som jeg herved giver videre til rejter.