 Den allerstørste glæde, jeg har i min dagligdag, det er når jeg står inde i et undervisningslokale. Hej. I Morgan Fendias pladser. Jeg hedder Niels Bislav, og jeg er underviser i historie og religion på EO Gymnasium. I dag skal vi have om helvig og profans. Det vil jeg lige starte med at sige lidt om. Jeg synes, det er super dejligt at være gymnasieler. Hver dag jeg møder op står der en flok 15-19-årig, og er som regel ret vild efter at høre om livs stor spørgsmål og andre kulturer og forskellige religiøse overbevisninger. I Indien, der kører Helis. Ja, i Indien, der kører nemlig Helis. Hverden i dag er kompleks og abstrakt og mærkelig for sig allesammen og særligt, måske for unge mennesker. De bliver også mødt med indtryk af religion og religiøsitet, og har dannet sig nogen fordom om, hvad det vil sige, hvad er religiøs eller hvad det vil sige, hvad er muslim og sådan noget, som i høj grad har brug for at blive mødt af noget farvlighed, en farvlig ekspertise, og det står jeg på mål for. Der, hvor man går allermest skadelig byen i forhold til, hvad der er forskel på helvig og profan, det er, at profanen er ikke anti-heligt. Det lå overhovedet ikke i korten, at jeg skulle være gymnasielær, da jeg startede på Aarhus Universitet. Jeg valgte at læse religionens videnskab ud fra interesse. Jeg havde en god kammerat, som jeg havde læst, og jeg synes, det lød rigtig spændende. Så det var ud fra egen interesse, hvad jeg godt kunne tænke mig og fordygge mig i, da der så var gået nogle år. Så kunne jeg godt se, at hvis jeg skulle have både en mulighed for et job, men også noget, som jeg godt kunne tænke mig at formidle de her fede tanker og idéer, som man får fra religionen, så kunne gymnasie-sektoren jo være en rigtig godt stedstegn. Det er helt enormt fedt at have med mennesker at gøre, og det har jeg hver dag hele tiden, både eleverne og mine relationer, så dem er man også på lærværelset. Det kommer til at blive rigtig glad for mig nu. Man skal tænke på, at jeg sidder og spiser frukost med en fysisk og en filosof og en biolog og en ekspert i medier og alle mulige andre fra folk, som brænder for det samme, som jeg gør. Unge mennesker og underviser dem og synes, at det skal være sjovt at gå bra med det, og det skal være fagligt stærkt at gå bra med det. Derfor står jeg op i morgenen, og når jeg er færdig med at være træt og har droget en kopp kaffe eller tre, så synes jeg, at det er supermotiverende. Hvis vi taler om klima i dag, så er det en regressiv fortælling. Fra min tid på religionsvidenskab har jeg fået en masse kompetencer med mig videre. Hvis man skal se på et metaniveau op fra dem, så er det i virkeligheden rigtig meget at gøre med at kunne anske et fældt fra rigtig mange sider. Det med at være på dybt vand i de abstrakte og i de ukendte og inddrage nysgært forskellige metoder, det er nogle rigtig fine kompetencer som religionsvidenskab. Fordi de altså altid har det gjort mig stærkere og uanset om jeg er gymnasielærer eller ej. Hvornår har man fri som gymnasielærer? Som gymnasielærer har man jo aldrig fri. Der er altid en mail, der er altid en besked, der er altid et forløb, som ikke lige var beskrevet helt færdigt eller som lige skulle fine pusses eller en aftale eller et projekt man kan vælge at være med i eller ikke være med i. Så hvis jeg har fri, så er det fordi jeg tager fri. Nu har jeg små børn, som skal heldes fra skole og børnehave og så videre. Og det kan jeg gøre 10 minutter over 3, så slutter min sidste lektion. Og hvis jeg ikke har noget presserende lige bag efter et møde eller noget forberedelse, så bare skal jeg jo lige der og det. Jamen så kan jeg tage ud og så kan jeg hente dem og tage hjem og så være sammen med dem. Og så er jeg måske ikke leveret alle de timer jeg skulle den dag, men så kan jeg sætte mig om aften. Og på den måde kan det være rigtig fleksibel. Hvis man går med tanken om, at gymnasielærer det er det jeg godt kunne tænke mig, så handler det om det der kleine græmmover, tror jeg, som hedder netværket. Det vil jo ikke være strategisk, men det betyder vel egentlig bare at vise interesse, for det er man gerne vil prøve at gå ind i det. Og så handler det om så hurtigt som muligt man overhovedet kan at få en eller anden form for fod indenfor. Jeg var for eksempel et år undervist i dansk blindesoplystingsforbund i religionshistorie. Det er også en måde ligesom at få startet på at få et eller andet ben indenfor, så måske ikke er særligt aktirektiv, hvor det kan være, at det ligger i åben råd eller haderslag, eller et eller andet, og det er kun at have to timer i morgen. Men hvis man virkelig gerne vil undervisningssektoren, så kræver det at man virkelig opsøger de små dryp af jobmuligheder, som ligger derude af at tænke.