 La concertul el l-am stat cu spatele. Luminile erau atât de puternice, simțiam că mă înțeapă în ochi. M-am întors cu spatele și am stat cu capul în jos. Aveam impresia că toată lumea stă cu fața. Eram undeva în spate foarte departe de scenă și se auzea ciudată. Sunetul a ajunge acolo doar în valori. Când m-am întors cu spatele a fost încă și mai straniu, se potrivea într-un fel cu starea mea de spirit. Eram super fericită. Atât de fericită încât îmi venea să mă strâng și să mă fac gem. Să mă contract. Așa reacționez când mă simt bine. Nu sunt expansiv, nu simt nevoia să mă dilat, să mă lățesc, să mă împrăști. Din potriva. În ziua eu am cunoscut-o pe M. Acolo la festival, deși eu mai văzusem de câteva ori prin oraș. Mai venea când punea Andu muzică în gazet. Mi-a spus după aia că fuseseră colegi de ani. Cât oameni să fii fost atunci la festival, la Deadmouse. 7.000, 15.000, Habarnam, oricum de ori din un milor. La cât de ciudat se auzea în spate, sigur, erau multe mii și sigur. Eu eram foarte departe de tipul ăla, cocoțat acolo sus. Tipul pentru care veni să rătoți. Boxele laterale îți dădeau senzația că ești într-un glici. Că ești într-un punt de interferenț între două universuri parallele sau mai multe. Că se intersectează toate, fixa acolo unde ești tu. Și că o să ieși și fana din asta. Că o să te descompună în particule elementare și apoi când o să faci câțiva pași mai încolo, o să te recompună greșită. Dar se potrivea atât de bine cu fericirea mea. În gâneam așa cum ești foarte, foarte singur și chestia asta te roade și te usucă pe dinăuntru, până rămâne din tine nu mai o coajă scărțitoare, imobilă, inflexibilă, fără în cheetur și apoi, dintr-o dată, bam, apare ea. Tău păind alături de fetele alea care te întreabă ce faci și tu zici, așteptem niște prieteni. Și ea zice, stăm și noi cu tine până vin ei, și te bucur, te bucur, dar în același timp se teamă că dacă prieteni nu se întorc, eu o să cred că ai mințit. Și după ce apare ei, ele pleacă și em se întoarce și se uită la tine. Te surprinde că urmărești cu privirea și atunci ști că urmează ceva frumos. În momentul ăsta, când dintr-o dată nu mai ești singur și hapar n-ai cum s-a întâmplat. Invers n-a fost atât de clar. Când an, după an și festival, după festival, ajunge să stați împrășteați. Scene diferite, la cos diferite, la mâncare. Când veniți cu mașii diferite, fiecare lipit de altă cașcă. Și voi locuiți împreună. Pare că vă duceți acolo special ca în oceanul îla de oameni să puneți o distanță cosmică între voi. Când ea zice, nu mi-a plăcut niciodată să dansezi și tu nu înțelegi o pui să mai zic o dată. Mi-a plăcut niciodată să dansezi. Ce n-ai, vă apărea, făcută pentru asta, mai ales când a s-a lângă tine? De ce te simți atât de ofensat când îți pune cât dansa nu mai ca să-ți facă ție plăcere? Și ce putea să urmeze, după asta? După nu mi-a plăcut niciodată să dansezi. Atunci am simțit nevoia să fiu foarte aproape de boxe. Să simt cum vibrează cu teat oracică și să fie o vibrație îndusă, fie că eu singur nu mai putem să mă mișcă. Festivalul s-a terminat de mult. Ne-am întors apoi acasă și cred că am tot așteptat. Am în doie să vedem ce se întâmpla. Ce se întâmpla? În sensul că ne-am speriat, am în doi. Și am încremenit așa. În momentul ala în care ea tocmai se pregătea să îmi spună și alte lucruri ce nu i-au plăcut niciodată. Suntem într-un tablou înghețat. Într-o natură moartă. Suntem în continuare frumoși. Numai să nu începem să ne mișcăm. Dacă nu mă așa la uzul, ești pe undeva peici. Azi n-au tăiat măuzit ploaia. Nu am fost capabil să-mi dau seama dacă vine de afară sau din untru picură și în casă. Dar niciodată nu găsesc pe unde. Mă uit la tigele lăsate la pământ care până ieri erau flori. Și aș putea să spun că ai trecut-o peici. Sau aș putea să spun că a ploat un pic prea tare. Atât a vreme că te-am simțurile vii un imaginez că-mi trimit semnale. De-am laș simțurile încărcate la maxim. Cu câte cinci le nu țe fiecare. Când o să încep să mei din baterii, o să fie mai simplu. O să știu de ce nu te aud? Bă nu e scăiști indul gent pentru că ți-e teama de mine. Și de-asta nu-mi trimit să încercare. Bine. Nu-mi gajera să mă apoi să-mi duc fiul pe-o munte și să lucid. Bă nu e scăsă un și încercare la stea, pe măsură a iubirei și nu-mi sunt atât de naiv încât să-mi imaginezi că sunt tibit. Dar o mică interesă aș vrea. O mică apricielă. Știu sigur că ești pe aici? În toate zgomotele din casă ești, tu cându-ti te făiești. În toate crăpătorile astea, în tavan, dintră plăcile din gresim. De-asta nu se închide bineu și-a dormit oror. Și nici frigiderul nu se închide până jos. Când se-o deframă tumpereți, nu-mi da seama dacă sunt insecte în calorifere sau dacă sunt păsări care încearcă să se țină cu ghiarele de țeava de gazi de afară. Toate contoarele lipite de zidurile exterioare în măsoară viața. Stăm cu spatele la mine. Poate sunt trimise de tine. Ca să-mi spun, mă rog, mă rog, mă rog, mă rog. Poate sunt trimise de tine. Ca să-mi spun, mă rog, precis cine sunt. Și când sunt depuizat și și îi erpe nasa, hâră-i din piept, știu că sunt sunete pe care le scoți tu. Ți respect intimitatea. Poate nu vrei să fii deranjat. Dar dacă ești aici, zi mâncare un lucru. Fratele meu, mai trește. Mă uit la obiectele astea și par cu sute unul de altul. Ușa e cu sută de perente, cheia e cu sută de ușă. E totul moale și izolat fonic și mă sufăc. Dacă ar intre acum un pic de aeră, aștii că ești tu. E simplu să te trezești. Un scomot, un mic cu tremur, o senzație aposătoare în interiorul tău, o durere discretă și gata. Ai deschis ochii? S-a declanșat ziua. Ce este o dimineață? O dimineață e clipa aia până să întindz mâna după ochelarii. Secunda în care scoți un picior din plapumă și simți-altea nu timp. Minutul în care mai păstrezi în corp că dura somnul lui. Și apoi începe o zi. O zi pe care o vei avea numai și numai pentru tine. O zi care va fi numai și numai a ta. Ce pot să vreme mult? E frumos să fii singur. Pas ce vrei. Nu trebuie să dai socotear în nimă noi. Îți faci menticulos micul de jun. Tu ești singurul care știe cât de subțire trebuie un săpâin acunt. Tu ești singurul care știe ce înseamnă o linguriță cu vârf de cafea. Și singurul care știe că a doar linguriță cu vârf va fi mai puțin plină decât prima. Tu știe exact cum trebuie adulmecat tăgura cu tie de lapte ca să verifici dacă mai e bun. Îți spui micul de jun pe măsuța pliantă și te urci cu ea împat. Îți spui măsuța pe burtă. Ce dimineață perfectă. Doar să nu te miști și să vești tot fiindcă atunci când veși lucruri îți se pare în toată de una că e sfârșitul lumii. Când te pui în genun s-aduni, e sfârșitul lumii. Și când te mudărești pe hainele tocmai schimbată e sfârșitul lumii. Sfârșitul lumii e foarte aproape de tine. E dincolo de pereția, știa, imediat. E acolo în gaurabă, aceea mică prin care răzbate lumină. Și misiunea ta e să te ții de parte de el. Misiunea ta e ca vestibulul din urechea internă să dea numai semnale corecte către creier. Să spună că încă nu te-e desequilibrat. Cât de lucru sunt de știu despre tine cine o să aibă pentru tine atât a spațiul de stocare în cap unde se afla această persoană. Cât o să-și teargă din mintea ei? Ca să-ți facă ție loc. Îți spui iar și arcă vârful lingurite de cafea e o culme greu de cucerit. Și înțelegi de ce e greu. Pentru că ești un maestru al acceptării. Ear că începe ziua știi deja că începe o zi care va fi acceptată. Nu e musă-i să-ți faci patul. Pot să te întorci în el tiseară și când trași plapuma o să continui puși simplu în gesti de astăzi dimineață. E simplu să te trezești. Da, e greu să ador. 300 grame ciocolată pentru prăjituri cu multă cacao. 250 grame zahăr un kilogram de brânză dulce de vaci 6 ouă o lingură de sență de lămâie 100 grame griș 200 grame smântână 40 grame de amidon puțină sare timp total de preparare o oră și jumătate 16 porții oare să mai vin că nu să fie gata într-o oră până plec. Trebuia a făcut tăieri de când tot aștept să ne vedem înceași să fiu mereu pregătit. Tot la trei zile fac prăjitura asta și abia aștept să vă aduc și voa. Între timp, tot aștept în mesajură să ne vedem o mănâncă. Rețeta începe cu 4 ore înainte pentru că toate ingredientele trebuie să fie la temperatura camerei. Deci, începe când le scos din frigider, de fapt. Ciocolata topita nu se toarna în amesteculiurece pentru că după aia nu se mai omogenizează ca lumea. Mă tot când esi la piel de afecioare lor din marția mare, cu cele zece care așteptau merele să meargă la nuntă, iată, merele vine, ieșiți într-un tâmpinarea lui, sau cam așa ceva. Mă tu și mi-am spunea tot felul de piel de dinastea. E drept că erau toate despre femei? Despre cum trebuiau să fie ele pregătite, disponibile, curate. După mult timp mi-am dat seama de greabă pentru ea decât pentru mine. Poate încerca să-și de asemenea unde a greșit. Cea nu me-a trecut pe lângă ea și cum de-a trecut. Dar mă gândesc în zilele noastre disiplică toate tuturor. Și bărbații trebuie să fie pregătiți, disponibil, curat, rezervați. Și ei trebuie să facă o impresie bună, să se mulțumească unui ori să fie doar decorativi. Cât eu dat am impresia că înțeleg să-ți fie ciut dacă nu ești frumoasă. Mă stresează un pic egalitatea cu femeile. Cum trebuie să fiu în permanență atent să nu fiu mai relaxat decât o femeie pe lumea asta. Cum trebuie să simt presiunea la fel. Să fiu la fel devul inerabil. Dacă nu simti presiunea la fel înseamnă că nu înțelegi. Și dacă nu înțelegi, ești datat. N-aș vrea să fiu în urma timpului meu. E greu să nu rămâi în urma. Deci cu fecioarile astea. Ideea e că n-au avut ulei când asosit mirele. Doar cinci au avut ulei în candelă, dar restul de cinci n-au avut. Și acelea n-au fost primite la nuntă. M-am tot gândit. Dacă mă prinde întâlnirea nepregătit și n-o să vă placă de mine, tot de la mătușă mea știu să-mi pun mereu kiloți curați când e pe stradă. Că dacă mi se întâmplă ceva și ajunc la spital, măcar să nu mă fac de râs. I-am zici așa mai de greabă ca să fiu pregătit pentru un dezastru. Că ți-am să fii avut vreo cinci, șase, cred. Edvoia m-a măsă împăcat cu tata și m-a luat în sfârșit de acolo și ne-a mutat la bloc. Pot să bat o ole în ambele sensuri pentru că sunt ambidextru. 1% din populația globului ambidextră. Iar despre noi, în general, că suntem hiperactivi. Un hiperactiv închis în casă, o să bată o ole în ambele sensuri odată la 3 zile. Pine-ați venit în bucătăria mea. Rețeta se termina la 6 ore după ce tarta ajunge la temperatură a camerei, fiind că după cea mai trebuie băgată la frigider 6 ore. Eu care credeam că nu o să fac niciodată tătă efort, nu mai pentru mine. Am ajuns să fac efortul în mode repetat, așteptând să vă aduc și voa, și fix astăzi n-o să fie gata la timp. Oare astea e o primă întâlnire și o să mai fie și o a doua. O să încerc să nu mai mănânc sau o să încerc să fac zilnic. Habarnam. Nu e ciudat cum ne construim viață în jurul unei așteptări. Cum ne pregătim din greu să ne prezentăm lumii în cea mai bună versiunea noastră câte variantele mele posibile pentru prima întâlnire trebuie să aleg una. Îmi este foarte bună prăjitura asta. Sunt expert. Vă ardea proastă e că vă trebui să mă credeți pe cuvânt. Avea cum îmi dau seama că nu știu ce o să aduceți voi, dar sper să n-aduceți nimic. Niști nu ne-am întâlnit și îndoresc deja foarte mult să ne mai vede modată. Dar poate o să știm mai din timp din că prăjitura asta mea durează o zi. O să vin cu minile goale și nu o să știu ce să fac cu mâinile. Bunica a fost o femeie de treabă. Mă uit la picioarele mele și văd cum încep să mi se strâmbă degetele. Mai alesă asta mare. O e așa într-o parte că o rădăcină de copac e și te din pământ dintr-o disperare, nu știu de a respira. Așa avea și Bunica degetele de la picioare, fixa așa. Îi le priveam tot timpul pe furiș de parcarii fosti indecenței privesc picioarele. Foarte rar o vedeam desculte prin casă. Bunica a existat în viața mea de două ori. O dată când eram mică, o țin minte mai ales în fotografiile de familiei facute la aniversar sau de sărbători. Aia e povestea clasică cu Bunici, o știa aproape oricine. Așa că eram tot timpul înghesuiți pentru că eram mulți. Stăteam nemișcați cu zâmbetul încremenit așteptând declanșatorul. Trimita mesaje către noi din viitor. Poate atunci nu era așa, dar acum îmi imaginez că pe undeva ne-am fi dat seama că fotografiile erau deja o consolare pentru oamenii care vom fi. Ne spuneam deja că la un moment dat am stat înghesuiți unul într-altul și n-a fost bina, știind unul dintre noi că ne putem manipula memoria astfel încât să credem povestea asta. Bunica era acolo în tablou dar nu știu dacă am s-a vrut dată lângă ea. Data era cel mai mic dintre frați și trăsăturile ei au ajuns la mine trecând prin el. Nu n-am cultivat relațiile de rudene că poate mai târziu o să avem nevoie unii de alții. Să-l putea spune că am avut norocul să ne permitem această libertate. Dar când Bunica era apărut în viața mea după pauze de 20 de ani eu m-am simțit vinovată că nu mai știam nimic. Nici măcar anul în care se născuse și cu atât mai vinovată cu câtia s-a arătat de la început amabilă în impasul ăsta cu locuința. Dormitorul ei era sacru. Nu intram niciodată coloanei invitată. Mă chima la ea doar ca să ne uităm din când în când pe albumele cu fotografii. Începea să mi le explice pe fiecare adică în povestea cine și cum am murit și mi-am venat să-i strig la să mă-mpace să-mi tânără și apoi mi-a aducea mameinte că apa și să punul le plătea ea când mă spălă mi-a aduc aminte de a și mi-a aduc aminte că încep să se mân cu ea de la picioare în sus și la față se mână un pic poate mai încolo să se mână mai mult. Pentru cruce și ales o poza de semiprofil în care are exact nasul meu mi-e dor de atât nebunesc deși în ultimea în de viață că se schimbase mult în sensul că nu mai voia să vorbească o cuprinsese, o muțenie o nemulsumire bineînțeles că primul meu gând a fost că e nemulsumită de mine cât am fost amândoua nu făceam baia în cadă, fiindcă știam că face și ea eu făceam numai duși nu știu, nu știu de ce am fost așa nesuferită și va să le curate când le luam le mai spălăm o dată că mă imaginam că ea nu vede bine când le spală și nici nu baiam nicioate după ea am fost prea și am crezut că mă simte și dea nu mai vorbește decât foarte, foarte rar de obicei ușa de la camera ea era închisă avea și che pe dinăuntru dar n-am auzit o nicioată său chiar în cuie ori se încuia cu mare discreție ori nu se încuia te mându-se că apoi nu vă putea să fie scoasă de acolo uneori te da buzna la mine să mă întrebuie panicată cât e ciasul mă speriam și eu dar panica ei era invariabil legată de faptul că ciasul din hol rămânea ea era și în urmă și numai și nu a eu putem să mă urc pe taburet se-i schimb bateria înopte aia cu 2-3 ore înainte să plecele aeroport Joana încă avea mormane de haine în mijlocul casei nu-și pusese nimic, în niciuna dintre cele două valize ne chimați să-mi se ne alegem din hainele ei Alexandra scotocea ca la tarabele cu vechituri nu facea decât să îm prăștie tot la locas închisese în camera ei chipurile lucra a trei dimineața și eu eram la fel de distrusă, dar răușam cumva să stau în capul oaselor pe canapea voiam un singur lucru lucra de blană pe care o primise de la Andrei și pe care știam că nu-mi portase niciodată pentru că mai avea una fix la fel știam că-mi sta bine cu caciului și după ce-am găsit-o am plecat pentru că am simțit că o să-mi fie rău și am vrut să-mi fie rău acasă la mine Alexandra așa ales până ormă o sacoșă de cărpă Ralu ca nu-și ales nimic dar am aținut în casă vreo două luni sacii cu haine pe care trebuia să-i trimite la crucea roșie furiaia am reușit să scot un fel de rugăciune am rugat să se întoarcă s-a întors după 4 ani dar nu ne-am mai văzut anul ăsta de revelion când am fost la Ioana cealaltă sus în nord mi-am luat caciulat de blană cu mine încă nu portasem niciodată ne-am dus la eu o liene să ne punem o dorință acolo se întâlnesc 3 țări și telefonul lui Arasna compania mea am trimit de tot la 2 minute mesaje cu Tariff & Roaming bine ai venit aici bine ai venit acolo bine ai venit dincolo ce e asta dacă nu iubire am întrebat-o pe Ioana și am râs-o în două asta cu iubire a ne amuză în mod special nu am știu ce dorință să-mi pun dar am stat un pic cu ochii în kis te pare ca aș fi știut precis ce vreau caciul a rămas în mașină asta nu mai e clima de caciul nici măcar în nord păca de ea pe drumul de întoarcere am acolit a vrut ea să mă ducă pe unde a unde e o pagiște cu 3 măgari hai să vedem dacă sunt acolo și era o fi încă era foarte, foarte cald în mod normal înainte de revelion ar fi trebit să fie pușlat de post de undeva ea chimat și a fluturat 2 omei renair iar ei au văzut sau auzit de la distanța ea incredibilă și au luat-o la fugă spre noi la vale atât de repede încât am crezut că nu o să poată frunat la gard ci o să ne calce în picioare pe bărnele gardului erau lipită sticăre mici de pe mere granny smith pink lady kala i-am ușcat din măr și le dă dea pe rând bucăți și eu ne știi în această pasiune secreta ei pentru animale am simțit că atunci o văd pentru prima dată și am simțit că mă îndrăgostesc în sensul că în sensul că voiam să fiu ca ea astăzi i-am scris pe grup am visat astfel noapte că eram la voi și m-am trezit foarte târziu trebuia să mergem într-un loc numit osu și voiera să plecați fără mine m-am trezit în pat cu disperarea cu care m-am trezit în vis cu să plecați fără mine la mai ales tu o să pleci și a zis never și apoi Radu a spus băi voiaștea care vă visat între voi mai visat îi mă și pe mine vă rog nu-și mai aducea minte dar i-am scris chiar acolo pe grup când am visat eram amândoi la bucurești și el era Dumnezeu a fost unul dintre cele mai frumoase vize pe care le-am avut vreodată sper că nu s-a înțeles greșit nu avea nimic sexual mă apărat de părinții mei zicea că sunt copilul lui nu a lor și de aici am dedus că era Dumnezeu pentru că el zicea așa când am plecat de la Ioană la două zile după anul nou mi-am umplut janta de săruri și pombe de baie suntem amândoi o zodi de apă ne place să stăm la muiat începutem să spun că aici unde stau acum n-am cadă da? am tot punea-mi brațe tot felul de chesticul de numire artistice pentru un somn adânc i-am spus până urmă că aici unde stau acum uneori se termina apă calda din boiler după aia am adus la flix pulse și am ajuns acasă după optore am un lighian mic de plastic îmi pun apă fierbinte în el las capacu și mașesc pe vasul de toileta și stau cu picioarul în lighian îmi pun acolo seruri de baie pentru un somn adânc în paianță albă și lumina de neon apă se face violet închis apoi se răcește brusc înțelegă e posibil să nu-ți placă de milă dar nu mi-e clar cine ar trebui să fie să fie stângeniți dintre noi doi dacă se întâmpla asta dacă te decisi să apari unde e fratele meu cu care-am rămâna să mână când am vrut să deschid ușa să mea ce-mi trebuie buton oara gazului cu care-am rămâna să mână când am vrut să aprind flacăra probinetul de la paie cu care-am rămâna să mână când am vrut să pornesc acolo să mă încurăț toate sunt semne știu când ești aici am devenit un mediu ideal pentru mulții gaivii o să crească dimineci vă nu e ca asta înseamnă adăi lui când crește din tine cea când și tu crești dintr-o casă cu miros de câineud de păturică și de păfulețe o zi în care e făcut un milion de lucruri poate să fii o zi foarte coală și golul ăsta li e cu tine în plapul mă când îți continui gestiul de azi dimineață nu mai e nimeni acolo ești doar tu da golul e e foarte concret și rece îl simți în cosul pieptului chiar acolo de unde ar trebui să își generezi căldura somnului poate să dureze foarte, foarte mult până când conjur căldura în piept până când căldura bizolvă golul până când acest sistem termodinamic care ești ajunge în echilibru e frumos să fii singur fac ce vrei poți să te întorc de pe parte pe alta la nesfârșit că nu deranjeți pe nimeni poți să te zvârcolești în continuu poate dacă ai avea pe cineva în gătine ai dormit ca omumie poate dacă ai avea pe cineva în gătine te-ai curăța în continuu maniacal ai vrea să-ți pierzi mirosul în tabloul din perete ești tu pictat de tine din memorie nu te-ai privit în oglindă când te-ai pictat ai pus acolo o variantă dezirabila ta ceea cu care ai venit din fabricație cum s-ar spune doar că arată atât de diferit de tine atât de infantil și tot infantilă ți se pare și nevoia de a fi atasat și nu o să spui despre tine că simți această nevoie desu patutor de o persoană poți să scoți oricând o saltea gonflabilă la o adică ești pregătit ai și pompă sunt toate supată dar e un lucru pe care te stăduiești să-l uiți că ai acolo o saltea de sunflată în așteptare toate zgomul teleserii te-mpiedică să adormi cu toate că te-ai vărât în cutia perfectă a singurătății tale și în linistea de plină începi să uzi un un hruit un șuvoi o cascadă mici troznete din circuite electrice neuroni care încarcă și descarcă impulsuri peste tot în corp știi că ai auzul foarte fin și asta ți ar fi fost de mare folos în savană dar acum nu te defoloz decât să auzi sunetul aga santal proprie tale funcționări tot timp savană și singurătatea ta la fel de nesvârșită și pustie odată mă astriga să vin la ea ușa camerea era între deschisă am impins-o ezitan cu un deget și am văzut-o pe bunica în mijlocul camerei cu brațele sus blocat într-o rochie care nu mai încăpea ajutu-mă să-o trag pe mine mi-a zis și eu am trastă un cet așa centimetru cu centimetru peste corpul ei bătrân din care atunci am văzut cel mai mult avea pielea moale bătrână, dar moale și m-am gândit atunci că poate rătreasă în blocul ei cât e ziua de lungă nu făcea altceva decât o nesvârșită toaleta s-a coperea cu lei-uri și creme ca să nu se descomeze sub nicio formă nu se putea trage fermoarul mi-a zis să insist o să-l rup, am spus păi, să tot fie vreo 20 de ani a zis ea și s-a predat a ridicat din nou brațele și m-a invitat să o dezbrac și eu am trast rochia tot așa centimetru cu centimetru de dat asta în sus desfomă și la studiând, dacă tot ai veneit mi-a spus și imediat cum găici l-au ieșit una din alta și pieptul a căzut greu ea s-a coperit cu rochia întors capul peste umor către mine și a zis pleacă bunica n-a grășit față de mine niciodată m-a ajutat mult simplu fapt că a deschis usa și m-a primit aici m-a ajutat mult dar din clipa în care am intrat de fiecare dată când mă uitam la ea învedam viitorul și mă-ntristam foarte tare când mă gândesc ce simt față de ea trebuie să-mi pun multe filtră să mă activăz modurațional nu așa eți pe pozitiv, sau cum să zic da, cu toată emoție nea ei avea o prezență care un plea casa plus lucrurile ei amintirile fixate de obiecte dulapul plin de tineriția ei prăfuită am aruncat toți și după aia am văruit și am plecat dacă a s-o luna am păstrat doar o pereche de pantofi dar ea e tot aici și mi-e dor dea de nebunesc ce aș spune despre bunica dacă ar fi să spun un singur lucru e ca a avut grijă de mine dacă a avut grijă în așa fel încât tot singur am rămas adică nu am fost cu nimeni nu e ca și când puteam să aduc pe cineva aici sau nu știu să lipsesc eu o noapte avea momente când mi era ciudă pe ea departe din cauza ei sunt eu singura dar pur și simplu mi se prea imposibil ca un om care stă cu bunica să-și găsați ca un partener are plana așa spre-a mea o gen singuretate e o promisiune la fel cum orice gol e o promisiune e mult loc acolo pentru orice și cât am stat cu bunica am fost singura și acum sunt și mai singura puti să aduc aici pe oricine de o ready și n-aduc pe nimeni cred că mai întâi e la treptul degetul ăsta o să ducă spre interior și la degetele mici o să-mi crească niște unghi fantastice am fie imposibil să de tai frajutorul cuiva mai încolo o să-mi caut o nepoată mai am timp o nepoată un legian cu apă caldă lama de rezuit pielea când am fost mic n-am avut niciodată haine noi fiindcă le portam pe ale lui n-am avut niciodată o pungă nouă de pufuleți fiindcă muncat dintr-a lui mi-am durit foarte mult să plecei de casă cea mai vechea mentirea mea e de la trei ani când m-am scos după bradul de crăciuni și era să-l derăm și să-i obătaie și-am zis că nu e de acolo până nu pleacă el și apoi am călcat pe mașii în țălui spune-mi doar dacă mai trește nu am vrut să zic ce-am zis atunci am vrut să zic că voi am să respiri îmi mi seau crăpăturile din tafan uși lănchisestăm fărestele prin care în teavântul îmi lepseau fantele spații luminci în care s-mi ascund beco din frigiderie este lumina și lumina ești to apa de la robinete este belșugul și belșugul ești to fereastră spartă prin care intră miroosul de pământ ai putea să fii tu într-ânt sau aș putea să fiu eu eu ești sau aș putea să fii el care a fost aici din to de-auna și m-a privit tot curajul tău și toată forța pe care o poți aduna gândindute la curajul tău că sigur ți-au dat și ție ceva din fabricație se pot aduna în vârful unui deget mai precis în vârful unui deget mai precis în vârful unui unghi cu care încep să răzui peretele până îl subțiesi până când prin el începe să răzbată lumina ți se face pelea de găină ți se strepezește corpul când răzui peretele cunghia dar ceva din tine ți pune să continui iar asta înseamnă că ești programat să prea viețuiești spel farfurile le șterci le pui la loc te spel pe tine te șterci și te îmbraci frumos o să ești afară o să împinci prima ușă cu șoldu a doua ușă cu pumnu a treia ușă cu fruntea și după aceea o să pui picioruri în strată picul din satelit o să strimită coordonatele drumului că fiecare ființă de pe lumea asta care are un drum de făcut are un pic în satelit care o vegează agată-te bine de orice te poți agăța contactul cu orice obiec concret e esențial pentru că și tu ești un obiec concret și nu ai voie să uita asta ești un munte mic de cafea care și în timp de semeți vârful spre soare ești măsuța pliabilă prină de beșrugul dimineții ești unghia care poate răzui orice până ajunge la lumină dacă am dat și o rec gătesc ați gătit ceva și ne-a cea gătit avem să le avem și de dat ea mănânc pâine cu vinete dar nu i-am făcut am primit-o eu am un cheesecake sunt autărasă sunt un cheesecake așa m-a pres da, eu din păcate nu m-am ucumetat să fac nimic la această oră târzie cu mine cumva noi ne-am propus să facem un tenir astea așa cam la un an distanță pentru că cei care văd acum spectaculul pe care noi l-am creat acum un an să aibă și perspectiva asta mai freși să vedem și pentru noi cum se simte perspectiva acum și cum atunci lucru nostru și cum îl simtim acum și am ales formul asta pentru că una dintre cele mai vișto întâlniri din cadrul repetiților la spectacul s-a întâmplat cu această cină care a inclusi pregătirea cine și muncată cine împreună pe zdum așa că iată-ne aici noi am pregătit o salată de fructe nu ne-a pucă muncă de da, e ciudat așa mă gândesc la toată perioada de anul trecut și tot momentul la când părea așa că nu știm cât va dura, cum va arăta munca noastră și a început așa totul ca un tăvălug pentru mine a fost o experiență total nouă și stilul de lucru, un fel în care ne-am întâlnit doar pe zoom îți pare că se simte în continuare în spectacul și îți pare că așa o capsulă în timp între timp pentru mine a fost alte 3-4 proiecte tot online și a fost foarte important această primă întâlnire și de-asta eu țin super mult să vă mulțumesc și să-mi super încântat de felul în care au de curs lucrurile între noi în creație și felul în care a ajuns arat de spectacul pentru că după aia și în următoarea lucruri pe care l-am mai făcut în perioada asta de experiment așa au încercat cumva să ducă și lucruri nostru mai departe, mare parte și acum e ciudat nu știu, pentru mine e ciudat, acum cu revenitul pe scenă și lucru iară și offline cu oameni încă mă adaptezi greu acum stăm la Târgu Mureș lucrăm la o spectacolă națională aici și încă parca așa s-au pentru tine cu ei ciudat, nu știu ții azei, din tăi ții azei, este ciudat nu știu ce să zic a fost mișto atunci la ex încă chiar eram toți în acest situație și incertitudina era tare de fapt dacă ne uitam acum de exemplu din ce zicea fiecare și ce o ansietăție cu ce facem nu știu ce e foarte tare într-un fel totu s-a născut mega organic, din ce se întâmpla cu noi și din toată încercarea de fapt de a crea ceva în situația aia într-un minu aia a fost foarte valoros așa și mi spare că inclus fragilitățile și vulnerabilitățile tuturor nu aveți voie să iesi pe stradu dacă mă gădesc acum și parcă era așa un fel de super motivație de a lucra, nu știu cum pentru mine era un motor un fel de sens așa întâlnitile astea pe care le avea un preuna îndădeași un fel de bule din astea de confort cumva, că suntem toți în situația astea și mă tragem toți să facem spectacul ăsta adică cred că pentru mine era eu a fost în felul ăsta motivată care era elementul ăsta pur simplu izolare astea care cumva pentru mine funcționat că un motor pe puterni a scoate de ceva ca lumea din ceaba asta, sau nu știu și era pentru un moment în care, nu știu, pentru mine întrebarea asta, dacă preal putem face ceva în condiții la asta era foarte puternică și îmi spere ca, așa cum zici oană, că devenise foarte important să vedem cum putem face fără să ne întâlnim și fără să folosim tot ce știam până momentul ăla da, adică inclusiv că este asta să aducem tot felul de device-uri acasă să împărțim laptop-urile să ne strofocăm așa, nu știu, mi s-a plăcut că așa a fost un motor puternic pe care nu l-am avut în alte contexte la vinea ție cum se pare așa la distanță, toata experiență da, păi eu stau și mă minunezi de cât de nea afectată am fost de această pandemie ce ar trebui înseamnă că viata mea e o mare problemă da, pentru mine a provocat a fost munca în echipă de fapt, pentru că am o meserie destul de solidară și foarte singuratică așa în general și a fost o curiositate și pentru mine, așa să văd dacă mă descurc sau nu și cred că ești ok până la urmă și m-am bucurat așa că suntem întreuna și că trei zile mai fain da, chiar au căpătat mult sens zilele alea atunci am fost foarte izolată era o toată de bă, niște momente de conexiune care mi s-au prăcut puternice pentru mine au rămas foarte vii și mi spare că spectaculele contine am avut o moment trecând iarnă, când am revăzut așa la distanță tot și mi spare că așa o capsulă din asta în timp, cum ziceam, care funcționează foarte bine, și ai atât de îmbibată de sens, zilele lor, lor, lor sunt foarte curios cum o să-l percepem acum că, practic, noi nu l-am mai jucat din vară de la timp care a fost ultimul sau a mai fost mai târziu am mai avut unul sau două, după pentru voi, Lucian, Adonis e sigur că a venit într-un moment în care a fost important, ca să zic așa în primul rând, să lucrezi în motive poate evidente, normale clare continuare, a văzut asta de actori independenți și am avut privile aceasta să lucrezi destul de în invademie, și să na trezi din asta, și cumva am încercat să să mă adaptezi și să mă duc, și da, asta a fost primul că l-am făcut, chiar, când ne-a debutat și da, țin minte, că am încercat să mă duc așa întofre de zone să propun să scot la superfație toate dorințele mele de a mă exprima artistic sau mă știu cum în feluri mai ciudate sau nu și dar mă bucur că s-a întâmplat astea și am făcut, și că a luat forma asta unitară și da ai că, clar, da, m-a fost asta super despre perioada aia că toți ne-am aruncat și am propus în toate direcțiile și am avut apoi cârgele textelor și unitatea așa, ceea ce s-a întâmplat și în spai că a funcționat da, m-am gândit cazul să fie discuția noastră, și m-am gândit zic, ce, domni, să mai povestim, mi se pare așa de de parte mă vine cum m-ai reconecteză la perioada în care am lucrat nu ne-am mai văzut de mult pe zoom ne-am văzut de viețile noastre, fiecare s-a făcut treaba până la urmă fost un proiect, s-a încheiat adică eu așa făcut situația și mă gândesc că, de sincer, poți să empadezez la o discuție despre cum o fost atunci Păi, când o discuție asta e miză acum să vedem la distanța asta de fapt cum se simte așa cu tot timpul ăsta trecut și pandemic, și acum atât de relaxat cum se simte momentul ăla care pentru mine a fost intensa adică se pare ca toate lucrurile pe care voi le-ați propus și pe care le-am încercat să le adunăm împreună în spectacul ăsta mi se pare ca au au fost foarte intensă în perioada aia și acum mi se pare că într-adevăr ele au valoare în sensul în care le vedem acolo e adică cred că cel mai lucru ce am urmazio din asta și pe aia mi s-o demonstrat și pe parcursul anului sau așa când momente dificile din viață sau momente de criză, fiele nu știu personală, desenătate sau cum ar fi fost pandemic asta nu încă ajute bine să ai un program nu tot timpul, deci nu e o regulă dar cred că importanța aia ce face se pare foarte important să aia la ce se gândești să aia la ce se lucrez să chestiunez din jurul tău dar pot să zic dacă încerci să fiu cât mai sincer că nu mi-i dor să vorbesc pe zoom și să ne vedem așa deci nu-mi place e mult mai fain că ne-am văzut în curte și am povestit timpul mai real e mult mai bine, e live nu mi-i dor de loc și nu mi-i dor de perioada aia dar cred că am plăcut o lucru pe care e probabil nu o să-l uit apropo de spectaculo să fost super oada foarte interesantă care o trebuie să ne adaptăm dar nu mi-o plăc cu neapărat să lucrăm pe zoom sau genul acesta ca să fiu sincer și să stăm ii se pare acum, acum vreau la treaba ii altceva și aia-mi place ca să fiu sincer dar cred că niciodată experiența respectivă și cu drag mă gândesc cea mai departe dar știu dacă stii dacă urcuminii cu asta cu zoom să vorbim iar așa mă omor total de acord, dar e că nu cred că ar putea sau ar avea sens să mai facem acum încă un proiect exact așa nu văd de ce dar pentru un moment respectiv mi s-a prut frumos și curajos clar, clar, clar Bobii ții minte chiar vorbeam la un momentul la că nu știam dacă voi puteți să veniți totuși la cluj pentru că era discuția asta cum ar fi totuși să-l facem cu totul la distanța adică să rămână așa cum ți se mai pare asta mi s-a fie parut imposibil cred că mai fie avă nevoie de bâncă trei cum probabil, ca să-l terminăm fără acele, acea ultima săptemână când am ajuns acolo și am pus mâna pe lucruri și ne-am adunat cred că total al fel dar probabil ca ar fi funcționat să fie cu totul la distanță dar cu încă niște timp în plus dar da cumva total în acord cu adonis adică nu știu dacă ar mai avea să mai faci un proiect dacă pentru momentul el a avut foarte marțios mi-e ceva mai plăcut am să învităm că se filma o repetiție adică rădeați ricord și îmi placea să învităm cu toții la că știi, de obicei nu vei din ururi la live acolo dar ne-a plăcut m-ai vizit bără vără sau când făceam improvisație și le filmam și făceam vizionare țin mintea cu radio speranța cu adonis toate am fost foarte, foarte mișto și așa tot sistemul ăsta mi s-a prut cel mai eficient în care fie care pregătea câteceva ne uitam împreună și experiența asta de a viziona împreună mi s-a prut foarte, foarte mișto și ca au asudat de fapt lucrurile și ca acolo am ajuns în final de anului desapărut experiența, scuze, băbi, am zis să mai zic știu, să nu spune da, nu vreau să fie un moderator deci trebuie să fie liber după aceasta am vine în cap în perioada aia eu ziceam că aș fi foarte norocos să nu mor și te-o mă gindeam cu ultima dată înainte să mă gând și cred că de aia au avut așa da, mă, mi-mi era frică să esi la mine pe terasă afară, în perioada aia să mă mai timp pe stradă sau să mă văd cu ați oameni acum, da, nu, da da, mi-mi era destul de frică la început adică eu eram foarte ansios chiar am crezut că o să mor și după am zis că ce norocos să n-am făcut COVID am avut niște surprize dar da, interesant, da, nu m-aș mai întoarce pe zoom chiar dacă sub pe zoom dar dar da adică dacă ar fi pandemie și dar am fost o experiență plăcută scuze, zic mă întrebam așa dacă ar fi pandemie ce să facem poate așa de asta aplicație ca ce mai multe chestii nu doar să ne schimbăm fundalul ucrin, scrin da, uziți, nu mai faciți repetiti pe zoom cum eu am mai folosit platforma asta chiar dacă, nu știu, când în lumea la distanță mi se pare că o să rămână în pont asta, când nu mai chesești din caz să merg mi se pare că mă fac cu câteva repetitie pe zoom vezi că n-ai un discurs coeret poți place, poți place dar am zis că îmi place dacă nu-mi place, am spus că o răma zoom am avut și necâtă vacitie de text pe zoom chiar dacă puteam să ne vedem fizic la ce lucrați acum la Vinia? eu am predat un român și am scris destul de mult am fost destul de productiv și dar cu toate astea mi se pare că cea mai mare realizare din această periodă a fost că m-am vaccinat îmi s-a purcat făst așa cea mai tare și toate celelalte este așa pentru spraviețire de la un zi la altă o zi la altă da, nu știu, am stat la cutie și am lucrat altceva, nu am făcut mai lucruri și faza asta cu zoom pentru mine a fost destul de inervant din alt punct de vedere pentru că a fost multă lume care și-a luat așa niște libertăți să mă cheme, să faci în chestii pe zoom și așa ca și când ea stau pe cana pe aia și poți să rupor când o oră din timpul meu să faci în lecturi, să faci în ateliere să faci în tâlniri cu copii nu știu, helodică tot și e un consum chiar dacă și mi se pare așa că le-a dat un ora o libertate un pic prea mare și o întreaz neală un pic prea mare și a fost așa trebuia să-mi fac un template de refusa It's not you, it's me routine da da, până la urmă ce ar fi fost anul acesta fără zoom, adică deci asta am făcut timp și acum facem reparații prin casă, deci suntem concedii avem meșteri care se poartă ciudat cu noi, pentru că suntem numai femeiei aici da da, îmi s-a surpat strada și o problemă la compania de apă și curgești la noi că minun de avem apometru da i-a cu reclamații cu așa privit de sus și râs în nasc pentru picătură aia vreți să vină primăria mă rog, bine astea neinteresan voi, Lucian, Gătelin în principiile a reaștor sereau acum spectacule și de rând încercăm să jucăm în Iunea și în Iulie adică ca am tot ce s-a făcut în perioada asta și nu ai și la public este acum, nu? nu ai și prea puțin și nu ai nevoie am uitat multe lucruri da, să rea spectaculul Letei încorrectul toate lucrurile pe care mi le-a luat aloi să rea, acum că să ai o să fie spectacul Joi și Sumbată și Sușii îmi place Sușii serea cam da, ce nu s-a jucat foarte mult n-a apucat să iasă la public și ex-seuntul se joacă uite, mi se pare cumva un inception bună asta, că noi acum registrăm asta și va fi broadcastit o dată cu spectacul, care va fi live așa că puteți vă transmiteți un mesaj voa cu viitor, dacă vreți sau puteam să ne prefacem că vorbim acum după spectacul Să avem subtitrare aici jos, să s-a parat și până limba inglesă, ce vorbim mai acum în limba români e tare, când ne-am tot gândit la tot felul de lucruri de genul asta, cred, într-un fel în tot procesă de creație, de care ar putea fi toate metodele prin care putem să ne exprimăm și să ajungem la public prin canarele asta limitate și cumva că și asta a fost foarte curajos, cred, pentru momentul la că răsursele răau foarte brăstrânsă și posibilitățile la fel limitate și încă învățăm, cred, fiecare dintre noi, ceea ce ușor, ușor, mai târziu a devenit cumva, așa un fel de grammatic, ușor de înțeles pentru oricine, atunci, când era încă la început, că avea scoperea în toată treaba asta și cu fundalurile și cu ce poți să faci cu o cameră și cu muță o mână, dintr-o cameră în cealaltă și toate lucrurile n-a fost fan. Bobby, o să profite context ca să nu mă poți refuzar, dar trebuie să am barbă pe 17, când jucăm țeuni, e în regulă, știu că lucru e fără barbă. Ai că, da, filmez-o, chestiu, să-și atunci da. Vedeam. Poate la pandemia au venit proiectele. Mă refuzat. Nu te-o zice, vedeam, zice direct, o să am barbă când au ceea ce o să faci. Păi, da. O să ajungem, bărcă. O să ajungem, bărcă. O timp? Să la târgu murești, sunt foarte aproape. O da pe mine. Păi, da. Păi, da, poți fai și nu el așa de... La repetitii, de exemplu, nu mi se perea niști borii, îmi sperea că căutam, eu te-am început cu colegii, l-am curios să văd. Știți că începea mă doar, mi se vedea ce-mi făcut fiecare. De-oita, mă era atent din lucrat, sincer, sincer. La repetitii, mi-a duc că am folosit foarte mulți metri cup de apă, dar abia aștept să mai fac o baie. Am mai făcut de mult o baie în felul minute dintre aceștia. In saco. Cred că era și foarte provocator de fapt că era medios în care nu mai lucra să mă adicam că era mult cu camera și pentru noi nu era acela ceva familiar și pentru mine era mișto să văd. S-au erat curios, asta, tot timpul, să văd de la o întâlnire la altea ce mai propun colegii mei Așa. Aducă era... Era un laborator din astăl, Adicam am tăpeat de laborator de să le fai nu știu, dar... Nu am văzut mai văzut, de fapt, în tata perioada. Eu nu am văzut anceată pe lavinia la el. Adicam? Cum adicam? Ai ca în viață reală sau nu? Lavinia nu există. Ai răsat ocazia am fost, am trecut o dată. Vă bine, nu eram eu. Nu erai, nu. Dar o să mă mult înapoi din septembrie. Deci dacă o să aveți chev. Te tot văd la cărtureștea acolo, cum mă duc cu copilul să-și acărți. Tot apăr, la vine am vrea niște, la vine am vrea niște. Vrei să nu-mi curci, să nu-i curci. La vine. Nu-i confer interior zeros. A, da, și apropo de copil, am făcut și o adaptare după rostogoliluzionist pentru teatru gong. Care e, nu așteptare, pentru că nu ză vor la însa chestii noi. O să fie un spectacol de popuși. Ai mai face teatru? Adicam, îți place să-ți scrie și teatru? Adicam. Da, mi-a trist așa o curiositate, dar e un pic complicat să scrie așa de unul singur. Și după aia așa aștept să plasezi textul, să vezi ce se întâmplă. Deci cred că e mai sigur să lucrezi în echipă. Da, așa mă-i făcut, a mai scris un text pentru un docu-fiction pe care îl montează Vlad Petriacumă. Și, da, m-a mai adaptat așa la chestia asta cu, mă rog, scris, sters, scris, sters, scris, sters. Da, sunt mai flexibil, așa, în ultimii ani. Da, da, da, deschis și pentru mine, așa, un gust. Voi ați mai lucrat Luciana Donisuana, până proiectul anul trecut, care să fie așa semn cu componentea din asta online sau cu componentea digitală, mai pregnanță? Eu am mai jucat într-un examen la făcăteliteat, mă rog, să așa patru zile acolo la filmări și să făcă cu un film. Și am făcut într-un de proiectile acum și cu filmat. Adică mi-și pare că a n-o să fost deschis pentru asta. Instalați ar fi de cea care o fost cu filmări și cu n-o să se... Cu asta mai făcut. Dar genul ăsta, cum o fost secțion, n-am mai făcut. De-aia zic că nu o să uit. Că cred că nu știu că nu o să mai facă ceceva. Adică nu știu că nu o să mai fie o cază sau nevoia. Nu-mi dau seama ce perioadă să nu-mi ieze și cum să fie. Dar e clar o viste unică pe care am făcut-o. Da, a urmat chiar după proiectul nostru de neconceput. A reamat în video până la urmă, nu știu ce să zic, a reamat să vădesc un metraj, un medi-metraj. Dar și el a avut ambiția asta de a fie jucat live, fiecare de acasă, cu zoom, cu... Dar n-am făcut să ducem la capăt întotdeauna asta. Eu am mai făcut un spectacol cu Petro și Raul, cu Lucia și Ioana Chițu, celule de bază, prin vară. Și încă nu știam nici noi dacă jucăm pentru public, sau îl filmăm, sau îl facem live, sau cumva. Asta și o ieșită... Am făcut un film, l-am filmat și l-am dat online. Am avut premiereau online. Dar a fost film. Documentar. Documentar la spectacol, cumva. Dar a rămas și ca versiune fizică. Deci l-avem și filmat și versiune fizică. Cumva pentru noi. Anu trecut era foarte important, sau pentru mine, foarte tare și că pentru toți, într-un final, componenta asta live a contat foarte mult. Și am tot încercat să îi găsim un sens, sau să îi dăm un sens. Mai departe de nevoia asta concretă, a noastră, de a plecat de la teatru pe deoparte, și de a avea ceva de făcut, care sa aibă mai multe legătură cu teatru, decât cu filmul. Pentru mine, întrebarea asta s-a tot repetat. Toate proiectele mele de anul trecut care au avut componenta asta online, am tot insistat pe elementul asta live. Și mă întreb în continuare, dacă e atât de vital, dacă e atât de important. Și încă n-am un răspuns la asta. Aveam impresia că în timpul lucrurilor la ex, se unt până la final, o să găsim răspunsul de ce e importanță fie live, și spare că a rămas așa. O întrebare încă deschisă. Cât de parte, mi se pare că acum aș putea să văd ex-seunț și înregistrat, și mi se pare că e încărcat de același tip de emoție. Nu dați să mă voi cum percepeți acum asta cu necesitatea live-ului de atunci, și live-ul acum. Mi-aduc aminte cum încercăm, noi să găsim elemente pentru live, cum să băgăm un ceas, s-a par în cadru, să fie ora exactă, băgam așa evident, în cadru, sau mai era varianta de ziarul, din ziua respectivă, sau despre cei ceas pe perete. Și ai cu radio, mai era că s-auzim, când mergeam cu mașina într-un spre reaktor, s-auzim la radio, nu știu ce v-ai știrea. Dacă era știrea lucii, zicea ce v-ai arat la radio, am șuitat de momentul ăla. Da. Mi-e mi-e spune. Iar tău mă. Nu știu. Păi zi, zi. Nu, nu. Aș fi curosă să revăt filmările din zilele alea, din pereoarea aceea, că clar sunt căcate de o chestie pe care acum nu știu. Nu știu că să prefacem, să vedem acasăționează, da? Da, mi-e spune. Da, pentru că am încercat care eram cumva izolat, cum am nimeni mai izolat. Cred că primeștea alte valențe, de fapt acolo, am înnesc că vine și sarcinatea de-actor să... Da, da, era valoros în pereoarea cătiva, pentru că chiar eram izolat ceea ce era despre pereoarea, da? Acum mi-e spune ceea ce era... Cumeștea alte valențe tu îți faci datoria, dar nu mai ești așa de izolat. Asta rău să spun. Nu știu cum să spun, mai despre altce de izolare poate. Nu știu. Nu mai rădedică. Deci, oedic. Atunci mi se părea foarte important să fie live. Acum mi se pare să fie să dăm o registrare. Adică așa că un fel de... cum ziceai tu, Bobby, de capsula asta, că era atunci acum nu mai are neapărat sens. Și că mai povesteam și, ok, dar totuși o să te ieșim, totuși din izolare și... Dacă... Adică ne gădeam și la variante de adaptare poate pentru spațiu, adică nu se fie posibil. Dar, da, acum mi se pare că... Al da, live nu știu. E și din timp, sa nu știu. Atunci ne gădeam la varianta asta, ca publicul să fie în sala de la reactor, cantrosala de cinema, să urmărească totul până la întâlnirea voastră de acolo și nu știu. Acum avea și imaginat că ar putea avea sens la final o venirea voastră în fața publicului și o discuție, cumva, despre ce a însemnat, de fapt, perioada aia pentru fiecare. Spare că poate o veni de spectacol, care se deschidă de fapt niște... deschid așa. Oamenii, să povestească despre cum au trei și ei, că mi se pare că de fapt asta a fost foarte puternică momentul la că toți trăiam același lucru fiecare în alt loc, fiecare izolat, era același tip de emoție. Și poate că de fapt o discuție la final deschisă acolo între voi și public poate să funcționeze și să devină ceva puternic și spectacolul să funcționeze așa cu public în sală, care să vadă la edara asta, mai discutăm și cu reactor. Dar de partea mii îmi place și că spectacolul nu vorbește în mod explicit și despre pandemia de coronavirus știi că au apărut foarte multe că nu se menționează despre asta, mod clar. Și atunci el își are valoarea și în afara contextului, pentru că există multe alte contexturi de singurătate, deci se pun probleme pe foarte multe teme în video. Dar și asta mă întreb, câtă lume mai vrea să aud păreile noastre despre acea perioada, s-a pus simplu vrem să scăpăm de ce a fost și ne intersează multe alte teme care colcă acum. Asta, asta mă întreb. Că eu am văzut foarte multe materiale despre pandemia, despre ce au făcut oameni in isolare din lume și cumva nu știu, mi-a ajuns așa un pic, în nevoire de altceva. Da. Acesta s-a zis tot, vă mulțumesc. Și Eddie la acel lucrează acum. S-a uit la acest lucrat ultima dată. Ultima dată? Oh! Hai să vorbim despre asta, că acum lucrăm la un spectacul ești la național, la Târgu Mureș Harold Pinter, Trădare într-o versiune adaptată. Și Eddie face și muzica și coregrafia. Eu am fost mai mult până de asta, în registrări. Și am mai și performat asta. Fizic, adică asta oamenilor. Ceea ce a fost fan, că n-am mai făcut de măi. Asta întrebai? Da, asta. Și m-am vaccinat și mie, mi s-a prăcut că m-am vaccinat. M-am pupat pe toți. Am fost foarte... Făcut turism medical. M-am fost nici atât de disparat. Am fost super invidios pe I make m-am s-au vaccinat. Păi s-au vaccinat, cred că vreo trei luni mai de vreme. Nu o rog. Nu o păim. Bevedem la spectacul. S-am rog, suntem la spectacul. Nu știu dacă suntem la spectacul înainte să înceapă, sau după ce s-a terminat spectacul. Probabil că e după ce s-a terminat și atunci cu asta și ne luăm la revedere de la cei care au urmărit spectacului și pe noi. Felicitări, colegi. Felicitări. Felicitări. Da, uite. Asta cu aplauzele. Asta cred că e un moment bun. Asta ne aplaudăm acum. Că la final s-avem aplauze. Nu mai exista încetat aplauze. A fost iarășul super important că dintr-o dată am văzut mai mulți oameni urmărind spectaculul live acolo și la final aplaudau. A fost un culunare frumoasă. Aplauze. Sau așa știți că s-au inventat gesturi noi. Cestea sunt aplauzele pe Skype. Păi mă bucur că ne-am revozut. Sunt ai bine alive and kicking, everyone. Deam stop la registrare. Pa. Ceau.